ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 500/146/26 пров. № А/857/29132/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В. 
суддів: Ільчишин Н.В., Кушнір В.О. 
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну ОСОБА_1 ,
на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 травня 2026 року про закриття провадження у справі (суддя – Чепенюк О.В., час ухвалення – 10:42 год., місце ухвалення – м. Тернопіль, дата складання повного тексту – 08.05.2026), 
в адміністративній справі №500/146/26 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради, Державної інспекції архітектури та містобудування України,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Релігійна організація Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії, Приватне підприємство "Явір", Товариство з обмеженою відповідальністю “Револют”,
про визнання протиправними та скасування рішень, 

встановив:

У січні 2026 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися в суд із адміністративним позовом до відповідачів Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради, Державної інспекції архітектури та містобудування України, в якому просили: 1) визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради Бесаги В.Й. №530 від 23.07.2021 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень"; 2) скасувати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, затверджені наказом начальника Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради Бесаги В.Й. № 530 від 23.07.2021 та зареєстровані в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва (ЄДЕССБ) 23.07.2021 за № MU01:4102-9827-1885-0682; 3) визнати протиправним та скасувати рішення головного інспектора будівельного нагляду Державної інспекції архітектури та містобудування України Шапки В.В. від 22.06.2022 про видачу дозволу на виконання будівельних робіт, який зареєстрований в ЄДЕССБ 22.06.2022 за № ІУ013220620299.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 відкрито провадження в адміністративній справі. 
Відповідач Державна інспекція архітектури та містобудування України подав відзив на позовну заяву, у якому висловив свої заперечення проти її задоволення. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Від відповідача Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду через пропуск позивачами строку звернення до суду.
Третя особа Релігійна організація Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії подала заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із неналежністю вирішення даного спору в порядку адміністративного судочинства.
Третя особа ТОВ “Револют” подала заяву про приєднання до клопотання про закриття провадження у справі та просила його задовольнити, провадження у справі закрити. 
Представник позивача подав до суду письмові заперечення проти заявленого клопотання про закриття провадження у справі. 
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.05.2026 клопотання Релігійної організації Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії, Товариства з обмеженою відповідальністю “Револют” - задоволено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради, Державної інспекції архітектури та містобудування України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Релігійна організація Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії, Приватне підприємство "Явір", Товариство з обмеженою відповідальністю “Револют” про визнання протиправними та скасування рішень – закрито. Роз`яснено позивачам, що розгляд цієї справи має здійснюватися в порядку цивільного судочинства. 
З цією ухвалою суду першої інстанції не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду є незаконною, необґрунтованою постановлена з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що у справі, яка розглядається, предметом спору є перевірка законності рішень суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їх владних управлінських функцій. При цьому, згідно змісту позову, судовий розгляд цього спору позивачі ініціювали з метою захисту їхніх прав у сфері публічно- правових відносин, а не у зв`язку з потребою відстоювання своїх господарських, майнових чи інших приватних прав у відносинах з третіми особами чи відповідачами. У цій справі відсутній спір про право, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські дії та рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування у сфері містобудівної діяльності на предмет їх відповідності вимогам законодавства. Усі критерії адміністративної юрисдикції притаманні цьому публічно-правовому спору, тому цей спір є адміністративно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Враховуючи, що вимоги позивачів спрямовані на захист їхніх прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а відповідачі у даних відносинах здійснювали управлінські функції на основі законодавства та діяли саме як суб`єкти владних повноважень, дана справа підлягає розгляду судом адміністративної юрисдикції в порядку адміністративного судочинства. Натомість висновок суду першої інстанції про закриття провадження у даній справі та обґрунтування судом такого висновку не відповідає положенням процесуального закону та нормам матеріального права, з огляду на що оскаржувана ухвала суду постановлена судом з порушенням норм процесуального права щодо предметної підсудності та підлягає скасуванню апеляційним судом з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 05.05.2026, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Державна інспекція архітектури та містобудування України, Тернопільська міська рада та Товариство з обмеженою відповідальністю “Револют” подали до суду відзиви на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , у яких зазначають, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду залишити без змін. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Закриваючи провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги у цій справі не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження в адміністративній справі, з врахуванням наступного. 
Судом встановлено, що відповідно до рішення Тернопільської міської ради від 21.08.2020 №7/54/156 “Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська, релігійній організації парафії Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці” Релігійній організації парафії Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці (код ЄДРПОУ 21162586) надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,5265 га (кадастровий номер 6110100000:08:017:0055) для розширення території під будівництво комплексу храмових споруд за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська.
Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6110100000:08:017:0055 загальною площею 0,5265 га зареєстровано за Тернопільською міською радою; на підставі рішення Тернопільської міської ради від 21.08.2020 № 7/54/156 внесений запис про реєстрацію іншого речового права щодо даної земельної ділянки - права постійного користування земельною ділянкою, за правокористувачем - парафією Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці.
Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру станом на 11.12.2025 земельну ділянку кадастровий номер 6110100000:08:017:0055 віднесено до категорії земель житлової та громадської забудови та визначено вид цільового призначення земельної ділянки - 03.04 для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (витяг долучений позивачами до позовної заяви).
Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру станом на 16.12.2025 земельну ділянку кадастровий номер 6110100000:08:017:0055 (тобто та ж земельна ділянка) віднесено до категорії земель житлової та громадської забудови та визначено вид цільового призначення земельної ділянки – 02.03 для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (витяг долучений до клопотання про закриття представником третьої особи Релігійної організації).
Така зміна цільового призначення земельної ділянки оскаржена ОСОБА_5 у судовому порядку (ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі №500/2117/26 від 13.04.2026).
Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради видані містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, затверджені наказом начальника Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради ОСОБА_6 № 530 від 23.07.2021 та зареєстровані в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва (ЄДЕССБ) 23.07.2021 за № MU01:4102-9827-1885-0682, а саме: будівництва багатоповерхового житлового будинку з нежитловими приміщеннями громадського та релігійного призначення по вул. А. Чайковського, Малишка, Слівенська у м. Тернопіль, в межах відведеної земельної ділянки кадастровий номер 6110100000:08:017:0055, замовником якого є Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської Єпархії, код ЄДРПОУ 21162586, вул. Чайковського, 1а, м. Тернопіль.
У відомостях про земельну ділянку зазначено кадастровий номер земельної ділянки - 6110100000:08:017:0055, площу ділянки - 0,5265 га, цільове призначення - 03.04 для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій; для будівництва та обслуговування комплексу будівель житлових громадських та релігійних організацій, функціональне призначення: зона змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови (Ж-3). 
Державною інспекцією архітектури та містобудування на підставі рішення головного інспектора будівельного нагляду Шапки В.В. від 22.06.2022 видано дозвіл на виконання будівельних робіт, зареєстрований в ЄДЕССБ 22.06.2022 за № ІУО13220620299, за яким замовнику - Парафії Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської Єпархії, код ЄДРПОУ 21162586, і генеральному підряднику (підряднику) Приватному підприємству “Явір-90”, код ЄДРПОУ 14029065, надано дозвіл на виконання будівельних робіт з будівництва багатоповерхового житлового будинку з нежитловими приміщеннями громадського та релігійного призначення по вул. А. Чайковського, Малишка, Слівенська у м. Тернопіль, код об`єкта 1122.1 Будинки багатоквартирні масової забудови, клас наслідків (відповідальності) ССЗ
У розглядуваному позові предметом оскарження є зазначені наказ про видачу містобудівних умов та обмежень, самі містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, і дозвіл на виконання будівельних робіт.
Позивачі є мешканцями міста Тернополя, проживають у масиві, де здійснюється спірна забудова за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська в м. Тернопіль, і є сусідніми землекористувачами, а також парафіянами Української Греко-Католицької Церкви. Свої права вважають порушеними, позаяк позбавлені можливості використання земельної ділянки кадастровий номер 6110100000:08:017:0055 для задоволення своїх духовних, моральних, рекреаційних та соціальних потреб, та вправі розраховувати на суворе дотримання вимог закону при використанні земель громади, та на безпечне довкілля. Також посилаються на положення статей 41, 50, 66 Конституції України про те, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі; кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди; ніхто не повинен заподіювати шкоду довкіллю.
Підстави позову зводяться до того, що земельна ділянка кадастровий номер 6110100000:08:017:0055 первинно мала інше цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, а не для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку; наміри забудови не відповідають цільовому призначенню; будівництво багатоповерхового житлового будинку суперечить містобудівній документації; за техніко-економічними показниками об`єкт має 10 поверхів, тоді як зона Ж-3, де він будується, передбачає 4-9 поверхів.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду в порядку адміністративного судочинства цієї справи, суд апеляційної інстанції враховує наступне. 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом». 
Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. 
Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. 
У підпункті 4.2 пункту 4 Рішення від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини) Конституційний Суд України зазначив, що КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. 
У вказаній справі Конституційний Суд України вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом. 
Колегія суддів апеляційного суду також враховує, що відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача. 
Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. 
Згідно ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. 
Із змісту наведених вище правових норм видно, що при розгляді адміністративної справи обов`язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій. 
Суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю суб`єктів владних повноважень у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону. Однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - суб`єкт владних повноважень. 
При цьому, юрисдикція адміністративних судів поширюється не на всі публічно-правові спори, а лише на ті спори, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і для яких законом не встановлений інший порядок судового вирішення. 
При визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин. 
Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. 
Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір. 
До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному: 
«До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. 
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. 
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. 
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. 
Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень. 
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.». 
Зважаючи на те, що Велика Палата Верховного Суду як суд, уповноважений вирішувати юрисдикційні спори, сформувала відповідний підхід для розмежування юрисдикції, колегія суддів не вбачає підстав не застосовувати його. 
Апеляційний суд враховує, що у розглядуваній справі важливим питанням є встановлення ознак (критеріїв) адміністративного спору: 1) спір виник з публічно-правових відносин; 2) сторонами спору є суб`єкти публічно-правових відносин, серед яких особливим правовим статусом наділені органи публічної адміністрації; 3) сфера виникнення спору зумовлена реалізацією публічного інтересу; 4) предметом спору є рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів публічно-правових відносин, які порушують або можуть порушити права, свободи та інтереси інших суб`єктів. 
Суд зауважує, що захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, земельних, житлових відносин, підлягає розгляду в порядку цивільного. 
Так, нормами статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Відповідно до частини четвертої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Отже, рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи державної влади, можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. 
Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. 
Згідно з частиною 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу. 
Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права. 
Апеляційний суд враховує, що у розглядуваному позові предметом спору є вимоги позивачів про: визнання протиправним і скасування наказу начальника Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради Бесаги В.Й. № 530 від 23.07.2021 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень"; скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджені наказом начальника Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради Бесаги В.Й. № 530 від 23.07.2021 та зареєстровані в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва (ЄДЕССБ) 23.07.2021 за № MU01:4102-9827-1885-0682; визнання протиправними та скасування рішення головного інспектора будівельного нагляду Державної інспекції архітектури та містобудування України Шапки В.В. від 22.06.2022 про видачу дозволу на виконання будівельних робіт, який зареєстрований в ЄДЕССБ 22.06.2022 за №ІУ013220620299.
Звертаючись до суду позивачі зазначили, що рішенням Тернопільської міської ради від 21.08.2020 № 7/54/156 “Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська, Релігійній організації парафії Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці” затверджено Релігійній організації парафії Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5265 га для розширення території під будівництво комплексу храмових споруд за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська; надано Релігійній організації парафії Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці в постійне користування земельну ділянку площею 0,5265 га (кадастровий номер 6110100000:08:017:0055) для розширення території під будівництво комплексу храмових споруд за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська; зобов`язано Релігійну організацію парафію Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці в двомісячний термін оформити право користування земельною ділянкою відповідно до Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”.
Надалі, пунктом 4 рішення Тернопільської міської ради від 29.01.2021 №8/3/78 “Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Яреми Релігійній організації “Тернопільсько-Зборівській архиєпархії Української Греко- Католицької Церкви”, внесено зміни в згадане рішення Тернопільської міської ради від 21.08.2020 № 7/54/156 та після слів “храмових споруд” зазначено читати “та парафіяльних, житлових і громадських споруд” і далі по тексту.
Рішення Тернопільської міської ради від 29.01.2021 оскаржене у судовому порядку. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 в справі №500/4169/22 визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської міської ради від 29.01.2021 № 8/3/78 “Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Яреми релігійній організації "Тернопільсько-Зборівській архиєпархії Української Греко-Католицької Церкви” в частині внесення змін до рішення Тернопільської міської ради від 21.08.2020 № 7/54/156 “Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська, релігійній організації парафії Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці”, яким визначено вид використання земельної ділянки, який не передбачений земельним законодавством, чим фактично допущено можливість використання земельної ділянки, належної релігійній організації на праві постійного користування, для житлового будівництва окремих об`єктів цивільних прав, що не узгоджується з положеннями частини другої статті 92 Земельного кодексу України. Вказане рішення залишене в силі постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.11.2025.
Згідно з відомостями Державного земельного кадастру земельну ділянку кадастровий номер 6110100000:08:017:0055 віднесено до категорії земель житлової та громадської забудови та визначено вид цільового призначення земельної ділянки - 03.04 для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій.
Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6110100000:08:017:0055 загальною площею 0,5265 га зареєстровано за Тернопільською міською радою. Також на підставі рішення Тернопільської міської ради від 21.08.2020 № 7/54/156 внесений запис про реєстрацію іншого речового права щодо даної земельної ділянки - права постійного користування земельною ділянкою, за правокористувачем парафією Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці.
Наказом начальника Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради № 530 від 23.07.2021 затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва - “Будівництво багатоповерхового житлового будинку з нежитловими приміщеннями громадського та релігійного призначення по вул. А. Чайковського, Малишка, Слівенська у м. Тернополі” (зареєстровані в ЄДЕССБ 23.07.2021 за № MU01:4102-9827-1885-0682) в межах відведеної земельної ділянки кадастровий номер 6110100000:08:017:0055, замовником якого є Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської Єпархії.
У відомостях про земельну ділянку зазначено кадастровий номер земельної ділянки - 6110100000:08:017:0055, площу ділянки - 0,5265 га, цільове призначення - 03.04 для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, для будівництва та обслуговування комплексу будівель житлових громадських та релігійних організацій, функціональне призначення: зона змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови (Ж-3).
Рішенням головного інспектора будівельного нагляду Державної інспекції архітектури та містобудування України від 22.06.2022 видано дозвіл на виконання будівельних робіт щодо об`єкта “Будівництво багатоповерхового житлового будинку з нежитловими приміщеннями громадського та релігійного призначення”, зареєстрований в ЄДЕССБ 22.06.2022 за № ІУО13220620299, замовник Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської Єпархії, генеральний підрядник (підрядник) Приватне підприємство “Явір-90”, код об`єкта 1122.1 Будинки багатоквартирні масової забудови, клас наслідків (відповідальності) ССЗ. Відповідно до техніко-економічних показників (ТЕП) об`єкта будівництва, кількість поверхів багатоповерхового житлового будинку з нежитловими приміщеннями громадського та релігійного призначення складає 10 поверхів.
Позивачі вважають, що вказані рішення про видачу містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, видачу дозволу на виконання будівельних робіт є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, бо інформація про цільове призначення земельної ділянки з урахуванням даних про вид її використання, яка відображається у Державному земельному та містобудівному кадастрах, повинна враховуватися уповноваженим органом при визначенні відповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, відповідності цих намірів цільовому призначенню земельної ділянки, на яку ці містобудівні умови й обмеження надаються, та зважаючи на вид цільового призначення земельної ділянки кадастровий номер 6110100000:08:017:0055 відповідно до відомостей Державного земельного кадастру України - 03.04 для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, наміри забудови такої земельної ділянки повинні відповідати її цільовому призначенню, а саме будівництву будівель громадських та/або релігійних організацій.
Натомість Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради в межах земельної ділянки кадастровий номер 6110100000:08:017:0055 видані містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва - багатоповерхового житлового будинку з нежитловими приміщеннями громадського та релігійного призначення по вул. А.Чайковського, Малишка, Слівенська у м. Тернопіль. Відомості дозвільної та проектної документації багатоповерхового житлового будинку з нежитловими приміщеннями громадського та релігійного призначення по вул. А.Чайковського, Малишка, Слівенська у м. Тернополі свідчать про намір будівництва на вказаній земельній ділянці саме багатоквартирного будинку, а не будівель громадських та/або чи релігійних організацій чи інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності.
Відтак, позивачі зазначають, що намір будівництва, як власне і будівництво, на земельній ділянці кадастровий номер 6110100000:08:017:0055 багатоповерхового житлового будинку не відповідає цільовому призначенню такої земельної ділянки та, відповідно, вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, і уповноважений орган при видачі містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва та при визначенні відповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, зокрема відповідності цих намірів цільовому призначенню земельної ділянки, діяв протиправно. Також будівництво багатоповерхового житлового будинку з нежитловими приміщеннями громадського та релігійного призначення здійснюється на території міста Тернопіль, котра у відповідності до Плану зонування території м. Тернополя (із внесеними змінами) віднесена до зони змішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови Ж-3, яка передбачає будівництво будинків, будівель і споруд від 4-ох до 9-ти поверхів. У відповідності до техніко-економічних показників (ТЕП), наявних у складі проектної та дозвільної документації, кількість поверхів багатоповерхового житлового будинку з нежитловими приміщеннями громадського та релігійного призначення складає 10 поверхів, що суперечить містобудівній документації м. Тернополя, а саме Генеральному плану м. Тернополя та Плану зонування території м. Тернополя, із внесеними до них змінами.
Позивачі також вважають, що Державна інспекція архітектури та містобудування України не мала правових підстав для видачі дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки подані для отримання дозволу документи, свідчили про невідповідність наміру забудови правовому режиму земельної ділянки та містобудівній документації.
Щодо права на оскарження рішень, які є предметом позовних вимог, то позивачі вказують на захист права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, створення умов для комфортного та безпечного проживання на території відповідного населеного пункту. Позивачі є жителями міста Тернополя та сусідніми землекористувачами і вправі розраховувати на суворе дотримання вимог закону при здійсненні забудови території, оскаржувані рішення про видачу містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, видачу дозволу на виконання будівельних робіт, стосуються їхніх інтересів, а тому вони мають право на оскарження таких рішень. Оскільки першопочатково земельна ділянка з кадастровим номером 6110100000:08:017:0055 надавалася релігійній організації на неконкурентних засадах для розширення території під будівництво комплексу храмових споруд, то будівництво на вказаній земельній ділянці багатоквартирного десятиповерхового житлового будинку становить суспільний (публічний) інтерес.
У клопотанні Релігійної організації Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії про закриття провадження, та заяві Товариства з обмеженою відповідальністю “Револют” про приєднання до клопотання про закриття провадження у справі зазначається, що 30.08.2021 між Парафією Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Револют” укладено договір про організацію та здійснення забудови земельної ділянки від 30.08.2021 № 1/08/21. Предметом цього договору є діяльність сторін по здійсненню ними комплексу дій та заходів спрямованих на забудову земельної ділянки кадастровий номер 6110100000:08:017:0055, площею 0,5265 га, місцезнаходження земельної ділянки: вул. Чайковського, Малишка, Слівенська м. Тернопіль та реалізації проекту з метою отримання кожною зі сторін у власність своєю частки в об`єкті, а також майнових прав на свою частку в об`єкті у порядку та на умовах передбачених договором. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом на 16.12.2025 земельна ділянка кадастровий номер 6110100000:08:017:0055, площею 0,5265, розташована за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вулиця Чайковського, Малишка, Слівенська, віднесена до категорії земель “Землі житлової та громадської забудови”, вид цільового призначення - 02.03 “Для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку”. Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав за Релігійною організацією “Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії” зареєстровано право власності (спільна часткова власність, розмір частки 85/100) на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 6110100000:08:017:0055, за адресою: вул. Андрія Малишка, будинок 41, м. Тернопіль; за Товариством з обмеженою відповідальністю “Револют” зареєстровано право власності (спільна часткова власність, розмір частки 15/100) на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 6110100000:08:017:0055, за адресою: вул. Андрія Малишка, будинок 41, м. Тернопіль. Релігійній організації “Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії” та Товариству з обмеженою відповідальністю “Револют” на праві часткової власності належить об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 6110100000:08:017:0055 за адресою: вул. Андрія Малишка, будинок 41, м. Тернопіль, що підтверджується витягами із Державного реєстру речових прав. Наведені обставини свідчать, що у справі існує зареєстроване речове право на об`єкт незавершеного будівництва та приватноправові відносини співвласників/учасників забудови. Відтак вирішення заявлених позовних вимог про скасування містобудівних умов та обмежень та дозволу матиме прямий вплив на майнові права третіх осіб, а тому для визначення юрисдикції слід застосувати критерії відмежування публічно-правового та приватноправового спору з урахуванням правового статусу об`єкта незавершеного будівництва і наслідків державної реєстрації права власності. Просили закрити провадження у справі
Відповідно до статті 1 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.
Статтею 16 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” передбачено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.
У частині другій статті 24 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” передбачено, що забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.
За приписами частини третьої статті 29 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника або особи, якій делеговані функції замовника відповідно до законодавства (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються документи, вказані у цій статті.
Частина четверта цієї ж статті визначає підстави для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень, такими є:
1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;
2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;
3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.
Наведені правові норми свідчить про те, що містобудівні умови та обмеження є складовою вихідних даних, отримання яких є умовою для набуття власниками земельних ділянок або землекористувачами права на забудову земельної ділянки. Містобудівні умови та обмеження є видом містобудівної документації та визначають комплекс планувальних та архітектурних вимог до проєктування і будівництва, дотримання яких є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудівної діяльності. Такий правовий акт породжує права й обов`язки в першу чергу для тих суб`єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб`єктів), яким його адресовано.
У запереченнях на клопотання про закриття провадження у справі адвокат Фльорків О.В. звернув увагу, що у 2003 році парафіяни церкви Пресвятої Тройці звернулися до Ієрарха Тернопільсько-Зборівської Єпархії Української Греко-Католицької Церкви Михайла Сабриги, отця - пароха церкви Пресвятої Тройці Іллі Довгошиї, міського голови Левківа Б.Є та інших із зверненням, в якому зазначали, що: " ... церква побудована в посадочній смузі, що на Східному масиві. Ми просимо, щоб цю територію впорядкувати і створити культурно-духовний центр туристичного призначення. Тим самим сприяти розвитку майбутньому туризму на Тернопіллі, не порушуючи озеленення цієї території. Культурно-духовний центр включатиме: алею хресної дороги, алею історії ГКЦ, духовні забудови, дитячий майданчик”.
Фактично парафіянами церкви Пресвятої Тройці ініціювалося питання створення на земельній ділянці, на якій ведеться спірне житлове будівництво, культурно-духовного центру, і саме під цю мету й виділялася земельна ділянка з кадастровим номером 6110100000:08:017:0055 - для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій. 
У даному випадку мова йде про захист духовних, моральних, рекреаційних, соціальних та екологічних прав та інтересів позивачів, які порушуються житловою забудовою земельної ділянки 6110100000:08:017:0055 через фактичну зміну цільового призначення такої земельної ділянки.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав № 460501241 від 16.01.2026, за Релігійною організацією “Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії” зареєстровано право власності (спільна часткова власність, розмір частки 85/100) на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 6110100000:08:017:0055, за адресою: вул. Андрія Малишка, будинок 41, м. Тернопіль. 
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 460501897 від 16.01.2026 зв Товариством з обмеженою відповідальністю “Револют” зареєстровано право власності (спільна часткова власність, розмір частки 15/100) на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 6110100000:08:017:0055, за адресою: АДРЕСА_1 .
Відтак, Релігійній організації “Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії” та Товариству з обмеженою відповідальністю “Револют” на праві часткової власності належить об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 6110100000:08:017:0055 за адресою: вул. Андрія Малишка, будинок 41, м. Тернопіль.
У даному випадку права позивачів порушуються внаслідок проведення третіми особами будівельних робіт по будівництву багатоповерхового житлового будинку, а не духовно-культурного центру, намір створення якого спочатку підтримала Релігійна організація, а потім змінила на житлове будівництво.
Отже, фактично спір виник у зв`язку із реалізацією приватного будівельного проєкту та спрямований на втручання у реалізацію прав забудовника та інших осіб, пов`язаних із використанням земельної ділянки та здійсненням будівництва. Тобто наслідком вирішення спору буде вплив саме на сферу приватноправових, а не публічно-правових відносин. 
Позивачі не знаходиться з відповідачами у відносинах, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а правові наслідки, до яких може призвести задоволення позову, виникають для третьої особи в справі - особи, яка здійснює будівництво, оскільки вона набула право на виконання будівельних робіт та приступила до них.
Вірно звернув увагу суд першої інстанції, що позивачі не є заявниками прийнятих відповідачами рішень про затвердження містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва; приймаючи такі рішення, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не здійснювали безпосередньо щодо позивачів владні управлінські функції, відтак, останні не є учасниками публічно-правових відносин, які виникли у зв`язку з прийняттям оскаржуваних у цій справі рішень. 
Отже, у розглядуваному випадку спір виник не між учасниками адміністративно-управлінських рішень і суб`єктами містобудівної діяльності, а ініційований фізичними особами, які вважають, що наміри будівництва багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці, яка першочергово виділялася під будівництво та обслуговування комплексу будівель релігійної організації, порушують їхні права та інтереси як власників сусідніх земельних ділянок, так і парафіян церкви Пресвятої Тройці Української Греко-Католицької Церкви Тернопільсько-Зборівської Єпархії.
У даному випадку оскарження дозвільної документації є способом втручання у реалізацію приватного права на забудову земельної ділянки, а тому спір має приватноправовий характер. 
Таким чином, виходячи із суті права та інтересу, за захистом якого звернувся позивач, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що розглядувані відносини у цій справі містять приватноправовий характер, а отже є цивільно-правовими. 
Суд зауважує, що спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень. 
Завданням цивільного судочинства, відповідно до ст.2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
За правилами частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. 
За вказаного правового регулювання та встановлених у цій справі обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що розглядувані відносини не пов`язані з питаннями публічно-правового спору між сторонами, а стосуються питань прав та інтересів позивачів і третіх осіб щодо земельної ділянці, яка першочергово виділялася під будівництво та обслуговування комплексу будівель релігійної організації, і проведення третіми особами будівельних робіт по будівництву багатоповерхового житлового будинку порушує права та інтереси позивачів як власників сусідніх земельних ділянок 
Отож, спір у цій справі не може здійснюватися у порядку адміністративного судочинства та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав закриття провадження у цій справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, у зв`язку із тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. 
Доводи апеляційної скарги вказаного висновку суду не спростовують. 
Посилання апелянта на постанови Верховного Суду не спростовує правильності висновків суду першої інстанції. Зазначені постанови не є релевантними до цієї справи, оскільки ухвалені за інших фактичних обставин, за іншого предметного спору та без тієї визначальної обставини, яка існує у цій справі № 500/146/26: унаслідок реалізації оскаржуваних рішень уже виник об`єкт незавершеного будівництва, право спільної часткової власності на який зареєстроване за третіми особами. 
Формальна подібність окремих позовних вимог не свідчить про подібність правовідносин. Для застосування висновку Верховного Суду необхідна подібність не лише предмета позову, а й об`єкта спору, підстав звернення до суду, змісту спірних правовідносин, фактичних обставин та юридичних наслідків задоволення позову. 
Враховуючи наведене, судом першої інстанції при прийнятті оскарженої ухвали від 08.05.2026 року про закриття провадження у справі не було допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 травня 2026 року про закриття провадження в адміністративній справі №500/146/26 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради, Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправними та скасування рішень – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя | | В. В. Гуляк
судді | | Н. В. Ільчишин
| | В. О. Кушнір