Справа № 933/836/26
Провадження № 2/933/121/26

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області 
у складі:
головуючого - судді Попович І.А.
за участі:
позивача - ОСОБА_1 
представника позивача - Кириченка О.О.
секретаря
судового засідання - Осадчої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду селища Олександрівка цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Олександрівської селищної ради Краматорського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

10.06.2026 року представник позивача звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області, в інтересах ОСОБА_1 , до Олександрівської селищної ради Краматорського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом.
11.06.2026 року ухвалою судді було відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Некременне, Краматорського району Донецької області, у віці ІНФОРМАЦІЯ_2 помер громадянин ОСОБА_3 . 
В зв`язку зі смертю спадкодавця на території Олександрівської селищної ради Краматорського району Донецької області відкрилася спадщина, до складу якої увійшло наступне нерухоме майно: земельна ділянка з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 6,3615 га, кадастровий № 1420386700:01:000:0029; житловий будинок (з надвірними побудовами та господарськими спорудами) за АДРЕСА_1 ; земельної ділянки з призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), розміром 0,2500га, кадастровий № 1420386701:00:000:0115, що розташована за адресою розташування спірного домоволодіння; земельної ділянки з призначенням для ведення особистого селянського господарства, розміром 0,2508га, кадастровий № 1420386701:00:000:0116.
По своїй смерті спадкодавець лишив заповіт, відповідно до положень якого заповів земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 6,3615га, кадастровий №1420386700:01:000:0029 ОСОБА_1 . Інше спадкове майно, належне спадкодавцеві, заповітом охоплене не було.
ОСОБА_1 , 1970 року народження, є сином спадкодавця та відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України - спадкоємцем свого померлого батька за першою чергою спадкування за законом.
З метою реалізації свого законного права на спадкування позивач звернувся до приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Левочка М.М. з відповідною заявою про прийняття спадщини, в результаті чого 04.12.2023 року нотаріусом була заведена спадкова справа за № 221/2023.
11.01.2024 року нотаріусом було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до положень якої позивачу було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок з причин ненадання позивачем правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність вказаного спадкового майна спадкодавцю.
Просить визнати за громадянином ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Некременне Олександрівського району Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , право приватної власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок (з надвірними побудовами та господарськими спорудами) за АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, надали пояснення, відповідні викладеним в позові. Причиною відмови у вчиненні нотаріальної дії, є відсутність правовстановлюючих документів на будинок. 
Представник відповідача повідомлений належним чином у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.48). 

Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 

ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Некременне, Краматорського району Донецької області, у віці ІНФОРМАЦІЯ_2 помер громадянин ОСОБА_3 (а.с.11).
Позивач є сином померлого ОСОБА_3 (а.с.9-10).
Позивач отримав від нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 6,3615га, кадастровий № 1420386700:01:000:0029;
земельну ділянку з призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), розміром 0,2500га, кадастровий №1420386701:00:000:0115, що розташована за адресою розташування спірного домоволодіння;
земельну ділянку з призначенням для ведення особистого селянського господарства, розміром 0,2508га, кадастровий №1420386701:00:000:0116 (а.с.14-19).
04.06.2026 року нотаріусом було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до положень якої позивачу було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок з причин ненадання позивачем правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність вказаного спадкового майна спадкодавцю (а.с.20).
За даними технічної інвентаризації спірного домоволодіння житловий будинок було побудовано в 1984 році; літню кухню, дві прибудови (стара хата) – в 1957 році; два сараї – в 1965 році; тамбур – в 1967 році, сарай, погріб – в 1987 році; гараж – в 1970 році; інші капітальні споруди – в 1990-1991 роках (а.с.22-24). 
Відповідно до довідок БТІ від 01.06.2026 року інвентаризаційна вартість спірного домоволодіння на момент обстеження складає 150000 грн.; також зазначається, що згідно архівних даних БТІ станом на 01.01.2013 року право власності на спірне домоволодіння зареєстроване не було (а.с.21, 28).

Правовідносини, які склалися між сторонами стосуються визнання права власності за заповітом в порядку спадкування.
До правовідносин, які склались між сторонами підлягають застосуванню наступні норми права.

За вимогами ст. 1216 ЦК України,  спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК).
До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.
До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом (ст.1225 ЦК).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст.1268 ЦК). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст.1269 ЦК). Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ст.1278 ЦК).
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
За вимогами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Відповідно до вимог зазначених в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року за № 12/5-126 «Щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію», по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами). 

Таким чином, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи підтверджуючі право власності спадкодавця на житловий будинок за АДРЕСА_1 ,право власності на нерухоме майно підлягає захисту відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Суд дійшов до висновку, що житловий будинок був збудований та належав спадкодавцю незалежно від відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем. Житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка належала спадкодавцю та успадкована позивачем. 
Житловий будинок має задовільний стан і є придатним для проживання (а.с.28). 

Розглянувши вимоги позивача про визнання права власності на спірний будинок, суд вважає, що вони підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом та, відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, прийняв спадщину, спадковий будинок був побудований у 1984 році. 

На підставі зазначеного, ст.ст. 1216, 1218, 1225, 1269, 1278 ЦК України, п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року за № 12/5-126 «Щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію»,та керуючись ст. ст. 2, 13, 77, 81, 263-265 ЦПК України, - 

У Х В А Л И В:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Олександрівської селищної ради Краматорського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за громадянином ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Некременне Олександрівського району Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , право приватної власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок (з надвірними побудовами та господарськими спорудами) за АДРЕСА_1 .

Рішення ухвалено в приміщенні суду та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 21 липня 2026 року.
Повний текст рішення складено 27 липня 2026 року.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. 

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Олександрівська селищна рада Краматорського району Донецької області, юридична адреса: вул. Центральна, 15, селище Олександрівка, Краматорського району, Донецької області ЄДРПОУ 04341519.

Суддя Олександрівського
районного суду Попович І.А.