ЄУНСС: 453/1194/26
НП: 2/453/938/26

РІШЕННЯ
іменем України
(заочне)

10 вересня 2026 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого – судді Микитина В.Я.,
з участю секретаря судового засідання Корнути Т.Б.,
сторони у справі:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ»;
відповідач –  ОСОБА_1 ;
зміст позовних вимог – про стягнення заборгованості за кредитним договором;
розглянувши дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Д. Галицького, 8, у м. Сколе Стрийського району Львівської області, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, за відсутності усіх її учасників, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін у справі.
Позивач ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», у порядку самопредставництва, котре здійснює директорка Гедзь О.В., 24.06.2026 року, сформувавши документ в системі «Електронний суд», подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 5234, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на свою користь з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73246282 від 19.10.2024 року, укладеним ним з ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», у загальному розмірі 11 661 грн. 15 коп.. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за подання вищевказаної позовної заяви у розмірі 2 422 грн. 40 коп., та наданні правової допомоги у розмірі 4 500 грн. 00 коп., позивач ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» при ухваленні рішення просить стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.10.2024 року між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73246282, пунктом 2.1. котрого передбачено, що кредитодавець зобов?язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов?язується повернути кредитодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Сума кредиту становить 17 000 грн. 00 коп., а строк договору становить 30 днів (пункти 2.2.1. та 2.2.2. кредитного договору). Денна процентна ставка (фіксована) становить 0,750 %, проценти за понадстрокове користування позикою за день становлять 2,70 %, пеня становить 2,70 % в день (пункт 2.2.4. кредитного договору). Підписанням цього кредитного договору відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/ua/informaciya/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена у ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Вказаний кредитний договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 25.02.2026 року між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 25/02/26, за умовами якого позивач ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набув право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, в тому числі за укладеним з відповідачем ОСОБА_1 договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73246282 від 19.10.2024 року. Так, згідно з пунктом 2.1.3. цього договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід?ємними частинами цього договору. Відповідно до реєстру прав вимог № 4 від 22.04.2026 року до договору факторингу № 25/02/26 від 25.02.2026 року, позивач ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 11 661 грн. 15 коп., з яких: 8 537 грн. 40 коп. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 573 грн. 75 коп. – сума заборгованості за відсотками; 2 550 грн. 00 коп. – сума заборгованості за комісією, - підсумовує свій позов ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ».
Відповідач ОСОБА_1 у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, – не подав, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі, витребування доказів від 08.07.2026 року вважається такою, що йому була вручена ще 22.07.2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням № R 067228491834 з довідкою відділення АТ «УКРПОШТА» про причини повернення поштового відправлення «адресат відсутній». Втім, відповідач ОСОБА_1 свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навів.
Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від сторін цієї справи не надходило.

Заяви та клопотання учасників справи. 
Заразом, у змісті позовної заяви, позивачем ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заявлено також письмове клопотання про розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Заразом, у змісті позовної заяви, позивачем ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заявлено також письмове клопотання про витребування доказів у цій справі.
На виконання вимог ухвали судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі, витребування доказів від 08.07.2026 року, в частині витребування доказів, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» листом від 14.07.2026 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-260713/107969-БТ, що надійшов на адресу Сколівського районного суду Львівської області засобами поштового зв`язку 21.07.2026 року та був зареєстрований в діловодстві за вх. № 6143, повідомлено, що на ім`я відповідача ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), а також додано банківську виписку по цьому рахунку.
Позивач ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Ткаченко Ю.О., 15.07.2026 року, сформувавши документ в системі «Електронний суд», подав у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 5919, про розгляд цієї справи по суті за відсутності уповноваженого представника. 
Позивач ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Ткаченко Ю.О., 03.09.2026 року, сформувавши документ в системі «Електронний суд», подав у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 7286, про розгляд цієї справи по суті за відсутності уповноваженого представника. 
Будь-яких інших заяв та/чи клопотань від учасників цієї справи, котрі б залишалися не вирішеними у визначеному чинним ЦПК України порядку, до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.
Оскільки відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог частин 6, 7 ст. 187 ЦПК України, 25.06.2026 року вжито заходів для звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи – відповідача ОСОБА_1 ..
Інформацію про місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 отримано Сколівським районним судом Львівської області від ГУ ДМС України у Львівській області засобами поштового зв`язку 09.04.2026 року та зареєстровано в діловодстві за вх. № 2765. Так, згідно наданих відомостей, відповідач ОСОБА_1 зареєстрованим на території Львівської області не значиться.
Відтак, ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 08.07.2026 року, після вжиття у встановленому порядку заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання/перебування відповідача ОСОБА_1 , який не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визнано цю справу малозначною. Задоволено частково клопотання позивача ТзОВ «ФІНПРОММАРКЕТ» про розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розгляд цієї справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті – зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 27.08.2026 року, 12:45 год.. При цьому, відповідача ОСОБА_1 , в силу відсутності відомостей про його фактичне місце проживання/перебування, постановлено повідомити про її розгляд також шляхом розміщення відповідного оголошення на вебпорталі судової влади України. Розгляд (формування та зберігання) цієї справи постановлено здійснювати в змішаній (паперовій та електронній) формі, з роздрукуванням позовної заяви, доказів сплати судового збору, скерування позову з додатками іншим учасникам, та, за потреби, окремих електронних додатків до позовної заяви. Задоволено клопотання позивача ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про витребування доказів. Витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК інформацію щодо належності платіжної картки номер НОМЕР_3 на ім`я відповідача ОСОБА_1 , а також інформацію про рух коштів (виписку) по вказаній банківській картці за період з 19.10.2024 року по 22.10.2024 року включно.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий – суддя Микитин В.Я.) від 27.08.2026 року задоволено клопотання позивача ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про судовий розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, проте судовий розгляд цієї справи відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, тобто у зв`язку із неявкою відповідача ОСОБА_1 , котра мала місце вперше, без повідомлення ним про причини своєї неявки. Нове судове засідання у цій справі призначено на 10.09.2026 року о 12:30 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. При цьому, відповідача ОСОБА_1 , в силу відсутності відомостей про його фактичне місце проживання/перебування, постановлено повідомити про її розгляд також шляхом розміщення відповідного оголошення на вебпорталі судової влади України.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий – суддя Микитин В.Я.) від 10.09.2026 року постановлено проводити заочний розгляд даної справи та ухвалення у ній заочного рішення на підставі наявних матеріалів (доказів). 
Сторони двічі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначених судових засідань по їх справі, про що свідчать наявні у справі письмові докази цьому. 
Суд, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання обох сторін/представників сторін та постановлення ухвали про заочний розгляд цієї справи, вважав за доцільне та можливе здійснювати розгляд даної справи за відсутності її учасників та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. 
Інші процесуальні дії у цій справі Сколівським районним судом Львівської області не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
В силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. 
Згідно з частинами 1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Згідно з частинами 2, 3 та 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, а також причетність до порушення таких його прав відповідача ОСОБА_1 , встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.10.2024 року між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73246282, пунктом 2.1. котрого передбачено, що кредитодавець зобов?язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов?язується повернути кредитодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Сума кредиту становить 17 000 грн. 00 коп., а строк договору становить 30 днів (пункти 2.2.1. та 2.2.2. кредитного договору). Денна процентна ставка (фіксована) становить 0,750 %, проценти за понадстрокове користування позикою за день становлять 2,70 %, пеня становить 2,70 % в день (пункт 2.2.4. кредитного договору). Підписанням цього кредитного договору відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/ua/informaciya/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена у ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Вказаний кредитний договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію» (копії містяться у справі, а. с. 6-12. 13).
Беручи до уваги, що листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 14.07.2026 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-260713/107969-БТ, що надійшов на адресу Сколівського районного суду Львівської області засобами поштового зв`язку 21.07.2026 року та був зареєстрований в діловодстві за вх. № 6143 (міститься у справі. а. с. 40), повідомлено, що на ім`я відповідача ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), а також додано банківську виписку по цьому рахунку (міститься у справі. а. с. 41), з якої вбачається зарахування 19.10.2024 року відповідачеві ОСОБА_1 на його рахунок 17 000 грн. 00 коп., що в сукупності з іншими доказами у своєму взаємозв`язку вказує на те, що ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надав відповідачеві ОСОБА_1 кредит у розмірі 17 000 грн. 00 коп. на його банківський рахунок, вказаний ним же (копії містяться в системі «Електронний суд»).
Судом встановлено й те, що 25.02.2026 року між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 25/02/26, за умовами якого позивач ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набув право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, в тому числі за укладеним з відповідачем ОСОБА_1 договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73246282 від 19.10.2024 року. Так, згідно з пунктом 2.1.3. цього договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід?ємними частинами цього договору (копія міститься у справі, а. с. 14-17). 
Згідно з розрахунками заборгованості за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73246282 від 19.10.2024 року, за період з 19.10.2024 року по 17.11.2024 року, заборгованість відповідача ОСОБА_1 сформована у розмірі 11 661 грн. 15 коп., й була передана ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», а позивач ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» жодних донарахувань не здійснював (копії містяться в системі «Електронний суд»). При цьому, розмір заборгованості в сумі 11 661 грн. 15 коп. включає: 8 537 грн. 40 коп. – суму заборгованості за основним боргом; 573 грн. 75 коп. – суму заборгованості за відсотками; 2 550 грн. 00 коп. – суму заборгованості за комісією.
Відтак, позивач ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», з урахування передачі права вимоги за укладеним 25.02.2026 року з ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договором факторингу, виконав свої зобов`язання, надавши відповідачеві ОСОБА_1 кошти за кредитним договором у встановленому в договорі розмірі та на узгоджених між ними умовах, однак останній в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань у наведеній частині, у зв`язку з чим допустив спірну заборгованість. 
При цьому, розмір спірної заборгованості за вищевказаним кредитним договором відповідачем ОСОБА_1 не спростовано, своїх розрахунків не наведено та суду не було подано.

Релевантні норми і джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення.
Встановлені судом цивільні правовідносини щодо порушення боржником грошового зобов`язання й застосування кредитором відповідних наслідків цього, у тому числі й за кредитними договорами, регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Цивільним кодексом України (надалі – ЦК України), Законами України «Про електронну комерцію», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування», іншими актами цивільного законодавства.
Так, згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. 
За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених у ст. 11 цього Кодексу.
Своєю чергою, системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Приписами ч. 4 ст. 42 Конституції України визначено, що участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. До того ж, як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013). У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками фізичними особами (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). 

Щодо укладення договору в електронній формі.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Щодо цесії (переходу права вимоги, факторингу).
Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ч. 2 ст. 517 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Щодо відсотків/процентів.
За змістом ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (частини 1-3 ст. 216 ЦК України). За змістом ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Відповідно до пункту 17 ч. 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга – діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
У розумінні положень чинного законодавства України надання грошових коштів є послугою.
Згідно з статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
При цьому Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року № 3498-ІХ (який набрав чинності 24.12.2023 року) внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та статтю 8 цього Закону доповнено частиною п`ятою. Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Заразом, пунктом 17 Розділу IV Перехідних та прикінцевих положень цього закону встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Узагальнена оцінка доводів та аргументів за результатами розгляду цієї справи.
Вочевидь між сторонами, з урахуванням передачі позивачеві ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» права вимоги за укладеним 25.02.2026 року ним з ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договором факторингу № 25/02/26, було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73246282 від 19.10.2024 року, цей правочин, в силу відсутності доказів на підтвердження його нікчемності чи визнання його недійсним у встановленому порядку, створює презумпцію правомірності, у зв`язку з чим цей правочин є обов`язковим для виконання його сторонами, а зобов`язання за ним, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та його умов, натомість відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов`язань за вказаним кредитним договором, допущену заборгованість за ним у встановленому порядку не погашено.
Враховуючи суму заборгованості за відсотками за користування кредитом у межах пред`явлених позовних вимог, котра складає всього лише 573 грн. 75 коп., й котра в будь-якому випадку не буде перевищувати законно можливої суми відсотків за користування кредитом, а також встановлену денну процентну ставку за користування кредитом на рівні 0,725 %, суд у даному конкретному випадку не має своїм обов`язком перевіряти правильність нарахування такої суми відсотків та її відповідність вимогам щодо нарахування відсотків, встановлені пунктом 17 Розділу IV Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року № 3498-ІХ. 
Резюмуючи, суд висновує, що позовні вимоги, сформовані про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають до задоволення у повному обсязі, відтак з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягає до стягнення заборгованість, що складається із заборгованості за основною сумою боргу, у розмірі 8 537 грн. 40 коп., заборгованості за відсотками, що становить 573 грн. 75 коп., та одноразової комісії за надання кредиту, що становить 2 550 грн. 00 коп., а всього – 11 661 грн. 15 коп..

Щодо розподілу судових витрат у справі.
Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отож, судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 2 662 грн. 40 коп., які підтверджується відповідною випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (міститься у справі, а. с. 22), на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення на користь зазначеного позивача з відповідача ОСОБА_1 , пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 2 662 грн. 40 коп..
В силу ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн. позивачем ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» надав суду: - договір про надання правничої допомоги від 25.08.2025 року № 25-08/25/ФП; - Витяг з Акту № 7-ФП від 25.08.2025 року, відповідно до якого загальна вартість, наданих адвокаткою Ткаченко Ю.О. послуг складає 4 500 грн. 00 коп.; платіжна інструкція переказу коштів від позивача адвокатці Ткаченко Ю.О.; ордер; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (копії містяться в системі «Електронний суд»).
Відповідачем Старих І.С. не надано суду заперечення щодо витрат позивача ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на правничу допомогу у розмірі 4 500 грн. 00 коп., відтак вказані витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у повному роз мірі.
Доказів понесення сторонами інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись статтями 4-5, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 133, 137, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 274-275, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити у повному обсязі. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 11 661 (одинадцять тисяч шістсот шістдесят одну) грн. 15 коп. заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 7 162 (сім тисяч сто шістдесят дві) грн. 40 коп. понесених судових витрат у вигляді сплачених судового збору та коштів на професійну правничу допомогу.

Строк і порядок набрання заочним рішенням суду законної сили та його оскарження.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги на таке рішення, якщо заяву про перегляд заочного рішення чи апеляційну скаргу не було подано. 
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку, встановленому чинним ЦПК України, тобто шляхом подання безпосередньо до Львівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача ОСОБА_1 , яка подається ним безпосередньо до Сколівського районного суду Львівської області. Своєю чергою, апеляційна скарга на заочне рішення суду подається нею безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем ОСОБА_1 протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач ОСОБА_1 , якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення їй складеного повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування сторін у справі.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», код у ЄДРПОУ: 43311346; місцезнаходження юридичної особи: вул. М. Стельмаха, 9-А, офіс 204, м. Ірпінь, Київська область, 08200; адреса електронної пошти: finprommarket@gmail.com; електронний кабінет: наявний.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: невідоме; останнє відоме місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.

Повне заочне рішення суду складено: 10 вересня 2026 року.

Суддя Володимир МИКИТИН