Справа № 932/1476/26
Провадження № 2/175/1606/26
РІШЕННЯ 
Іменем України
"08" липня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Білоусової О.М.,
за участю секретаря судового засідання Яшиної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Слобожанське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-нова» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просило стягнути з  ОСОБА_1  на їх користь заборгованість кредитним договором №8076980525 в розмірі 19 724, 00 грн., а також витрати зі сплати судового збору.
Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначала, що відповідачем сплачено 8 400,00 грн. (7 200,00 грн. — проценти, 1 200,00 грн. — комісія), відповідач наполягає, що сплачені кошти мають бути зараховані відповідно до черговості, встановленої законодавством: спочатку — прострочені проценти, потім — прострочене тіло кредиту, і лише після цього — неустойка. Оскільки неустойка не підлягає нарахуванню в умовах воєнного стану, частина сплаченого може бути зарахована в рахунок основного боргу. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення процентів у розмірі 11 724,00 грн. як нарахованих за умовами, що є несправедливими, у разі часткового задоволення позову — зарахувати сплачені відповідачем 8 400,00 грн. у рахунок погашення заборгованості відповідно до черговості.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у позовній заяві просив суд розглянути справу без участі сторони позивача, проти заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача та відповідач у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, заяв не надавали.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.
Судом встановлено, що 06.05.2025 між ТОВ "Іннова-нова" та відповідачем ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання грошових коштів у кредит № 8076980525.
Згідно з Договором про надання грошових коштів у кредит № 8076980525 від 06.05.2025, Паспортом споживчого кредиту, укладеними між сторонами, позивач зобов`язався надати відповідачу кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти, комісію та пеню відповідно до умов, зазначених у цьому договорі.
У Договорі № 8076980525 від 06.05.2025 погоджені наступні умови: сума кредиту 8 000, 00 грн.; строк кредитування 360 днів; стандартна процентна ставка: 1 % за кожен день користування кредитом (протягом перших 180 календарних днів з дати укладення Договору); 0,87 % - за кожен день користування кредитом (починаючи з 181 го календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення дії Договору); комісія 15 % від суми наданого кредиту; денна процентна ставка 0,98 % за весь строк користування кредитом.
Відповідно до п. 2.15 договору, а цим Договором не передбачено надання Товариством Позичальнику додаткових та/або супутніх послуг. Цей тариф залишається незмінним протягом строку Договору.
Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 (п.3.1. Договору).
Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 3.1. Договору (п.3.4. Договору).
Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод “факт/факт”(п.4.1. Договору).
Умовами кредитного договору передбачено, що він укладений в електронній формі та підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Факт видачі відповідачу кредиту підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №20214-1354-214799236, а також випискою по особовому рахунку від АТ КБ «Приватбанк» від 01.05.2026 року, а саме зарахування в сумі 8 000, 00 грн, на повідомлений відповідачем номер банківської карти № НОМЕР_2 .
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом, виконаним позивачем, у відповідача станом на 06.01.2026 утворилась заборгованість у розмірі 19 724, 00 грн., з яких: 8 000, 00 сума заборгованості по кредиту; 11 724, 00 грн. сума заборгованості за процентами.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, з тих підстав, що вона не виконує свої зобов`язання з повернення коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість.
За змістом статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Згідно ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як передбачено ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Із положень ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VІІІ (далі - Закон № 675-VIII), слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно до ч.4 ст.11 Закону № 675-VIII, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
За змістом частини шостої статті 11 Закону № 675-VIII, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтю 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (статті 12 Закону № 675-VIII).
Зважаючи на п.6 ч.1 ст.3 Закону № 675-VIII,електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України(положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Позичальник не виконала умови договору щодо повернення кредитних коштів в повному обсязі, внаслідок чого у неї перед позивачем виникла заборгованість.
Однак суд зауважує, що не наданий позивачем розрахунок заборгованості не є правомірним та таким що відповідає вимогам законодавства, чинного як на момент укладення договору, так і на момент ухвалення судом рішення.
Так, пунктом 2.7. спірного договору встановлено, що комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого представником позивача сума комісії за надання кредиту відповідачу становить 1 200,00 грн.
Крім того, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Іннова-нова» заборгованості за договором кредиту №8076980525 від 06.05.2025 року за комісією в розмірі 1 200, 00 грн., оскільки така вимога не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та досліджених доказах по справі.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання, обслуговування та повернення кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлюється, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Керуючись положеннями ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22), в якій суд касаційної інстанції зауважив, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником).
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (п.31.25 постанови).
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Однак кредитором в Договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, та за які позивачем встановлена комісія. Більш того, пунктом 2.15. Договору встановлено, що за цим Договором не передбачено надання Товариством Позичальнику додаткових та/або супутніх послуг. Цей тариф залишається незмінним протягом строку Договору.
Оскільки позивач встановив плату за указані вище послуги, але не надав їх переліку і погодження зі споживачем при укладенні Договору, суд вважає, що положення щодо обов`язку відповідача сплачувати комісію за надання кредиту у розмірі 1 200, 00 грн. є нікчемними відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по разовій комісії в сумі 1 200, 00 грн., встановленою саме за надання кредиту як фінансового інструменту, необхідно відмовити із наведених підстав.
Крім того розмір даної комісії у сумі 1 200, 00 гривень не міг бути включеним до розрахунку заборгованості, однак як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, така сума була включена до розрахунку заборгованості та була списана при частковому погашенні заборгованості відповідачем, що відобразилось на неправильному обрахуванні суми заборгованості відповідача перед позивачем.
Так, відповідачем надано розрахунок заборгованості за спірним кредитом строком за 246 днів включно. З приводу належного розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем, суд враховує наступне.
У пунктах 6.1. 6.2. спірного договору сторони погодили наступні умови. Сторони домовились, що повернення кредиту, сплата комісії за надання Кредиту (якщо умовами Договору передбачено сплату комісії за надання Кредиту) та процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в п. 6.3. Договору. Цим Сторони визначають, що часткове дострокове повернення кредиту за цим Договором повинно здійснюватися у відповідну дату платежу, що вказана в Графіку платежів.
У пунктах 6.6.1.-6.6.3. спірного договору сторонами погоджено наступну черговість погашення заборгованості. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Товариства у черговості визначеній в Законі України «Про споживче кредитування», зокрема: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. У другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом. У третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до Договору.
Оскільки з першого дня сума кредиту становила 8 000, 00 гривень, то сума відсотків нарахованих за 1 день користування кредитом становить 1%, тобто по 80 гривень за кожен день.
05 червня 2025 року (31-й день розрахунку заборгованості) відповідач здійснила часткове погашення суми заборгованості в розмірі 3600,00 гривень, які позивач зарахував на погашення нарахованих відсотків та комісії за надання кредиту, яка, однак є нікчемною. Тобто 05 червня 2025 року відповідач часткового погасила суму заборгованості, однак відповідач неправомірно не зарахував частину даних коштів як часткове погашення суми заборгованості.
Отже станом на 05 червня 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем мусила становити 6 800, 00 гривень (8000 гривень тіла кредиту + 2400 гривень відсотків -3600 гривень часткової сплати заборгованості).
Таким чином подальші нарахування 1% в день мусили бути здійснені саме на суму 6 800,00 гривень, тобто по 68 гривень на день, у відповідності до п.4.1. Договору.
Також 05 липня 2025 року (61-й день розрахунку заборгованості) здійснила часткове погашення суми заборгованості в розмірі 2 400, 00 гривень.
Таким чином станом на 05 липня 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем мусила становити 6 440, 00 гривень (6 800, 00 гривень тіла кредиту + 2 040, 00 гривень відсотків - 2 400, 00 гривень).
Таким чином подальші нарахування 1% в день мусили бути здійснені саме на суму 6 440, 00 гривень, тобто по 64,4 гривень на день, у відповідності до п.4.1. Договору.
Також 04 серпня 2025 року (91-й день розрахунку заборгованості) здійснила часткове погашення суми заборгованості в розмірі 2 400, 00 гривень.
Таким чином станом на 04 серпня 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем мусила становити 5 972, 00 гривень (6 440, 00 гривень тіла кредиту + 1 932, 00 гривень відсотків - 2 400, 00 гривень).
Таким чином подальші нарахування 1% в день, протягом 89 днів (період розрахунку заборгованості наданого позивачем за вирахуванням 91 дня, обчислення заборгованості за які описано вище) мусили бути здійснені саме на суму 5 972, 00 гривень, тобто по 59, 72 гривень на день.
А нарахування 0,87% в день, протягом 66 днів (тобто починаючи з 181 го календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення наданого розрахуноку заборгованості за спірним кредитом строком за 246 днів включно) мусили бути здійснені на суму 5 972, 00 гривень, тобто по 51, 96 гривень на день.
Отже загальна заборгованість відповідача перед позивачем за спірним договором кредиту станом на 06.01.2026 року становить 14 716, 44 грн. (5 972, 00 грн. заборгованість за тілом кредиту + 8 744, 44 грн. заборгованість за відсотками). Суд вважає, що саме на вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення умов укладеного між ним і позивачем ТОВ «Іннова-нова» договору кредиту, свої зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого в неї утворилася вказана вище сума заборгованості, чим порушені майнові права позивача, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими (частково) та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками в загальній сумі 14 716, 44 грн.
Крім того, ч.1 ст.141ЦПК України визначає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ними документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 986, 46 гривень.
Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 202, 203, 207, 526, 546, 549, 551, 610, 612, 625, 626, 628, 638, 634, 1048, 1054, 1055 ЦК України; ст. ст. 7, 12, 13, 79-81, 89, 141, 247, 258, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-нова» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості– задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-нова»(ЄДРПОУ: 44127243, адреса: 04071, м.Київ, вул.Верхній Вал, 10) заборгованість за кредитним договором №8076980525 від 06.05.2025 року у розмірі 14 716, 44 грн., з яких: 5 972, 00 грн. сума заборгованості по кредиту; 8 744, 44 грн. сума заборгованості за процентами.
Стягнути з  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-нова»(ЄДРПОУ: 44127243, адреса: 04071, м.Київ, вул.Верхній Вал, 10) судовий збір у розмірі 1 986, 46 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. М. Білоусова