Унікальний номер справи 754/7535/25
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/4754/2026
Головуючий у суді першої інстанції О. І. Гринчак
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем України

07 липня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінінсова команія 
«Кредит-Капітал» 
відповідач ОСОБА_1 

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду м. Кєва від 21 жовтня 2025 року, ухвалене у складі судді О. І. Гринчак в приміщенні Деснянського районного суду м. Кєва,

у с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовною заявою до  ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 5806342 від 08.10.2023 у розмірі 24 994,35 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.10.2023 між ТОВ «Мілоан» та  ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №5806342, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 10000,00 грн.
25.06.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т, відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги, в тому числі і до відповідача.
Сума заборгованості відповідача становить 24994,35 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4073,55 грн, заборгованість за відсотками - 19920,80 грн, заборгованість за комісією - 1000,00 грн.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за договором № 5806342 від 08.10.2023 в загальному розмірі 24994,35 грн (яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 4073,55 грн; простроченої заборгованості за сумою відсотків - 19920,80 грн; простроченої заборгованості за комісією - 1000,00 грн), витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», посилаючись на неповне з`ясування судом фактичним обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що фактично судом винесено рішення про стягнення заборгованості за відсутності будь - яких доказів, що підтверджували б видачу кредитних коштів.
Суд вважав що договір підписаний сторонами в електронному виді із застосуванням відповідачем одноразового ідентифікатора. Проте, на думку апелянта, в матеріалах справи наявна лише роздруківка договору, не підписана одноразовим ідентифікатором.
Більш того, відповідно до повідомлення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 13 лютого 2019 року, належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в ІТС, якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів.
Проте, позивач, як було вказано вище, належних та допустимих доказів, у яких було б зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно- телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів надано не було.
Судом першої інстанції було неправильно та неповно досліджено обставини справи, внаслідок чого зроблено хибний висновок про укладення договору.
Окрім того, судом першої інстанції зроблено неправильний висновок про пролонгацію договору оскільки відповідач не підписувала з позивачем жодних додаткових угод, а зміни в договір згідно приписів ст. 651 ЦК України вносяться за взаємною згодою сторін.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ініціювала пролонгацію договору - відсутні заяви що підтверджували б це, відсутні докази оплати комісії за пролонгацію, розрахунок заборгованості складений позивачем не може бути таким доказом, оскільки не є первинним документом та складений в односторонньому порядку.
Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що нарахований позивачем розмір відсотків річних - 19920,80 грн. майже в п`ять разів перевищує розмір тіла кредиту, становить надмірний та невиправданий майновий тягар для відповідача, порушує принципи добросовісності та розумності.
Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач зазначає що відповідачем було сплачено 8536,55 грн. в рахунок погашення процентів, відповідно позивач вже отримав проценти у сумі що дорівнює двом розмірам тіла кредиту і зараз хоче додатково стягнути ще проценти.
Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання. Натомість, умови кредитного договору відповідачка належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість за тілом кредиту - 4073,55 грн, заборгованість за відсотками - 19920,80 грн, заборгованість за комісією - 1000,00 грн, що разом становить 24994,35 грн.
Отже, оскільки відповідачка допустила порушення строків повернення кредитних коштів та сплати процентів, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення в примусовому порядку з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» суми заборгованості за кредитним договором № 5806342 від 08.10.2023 у сумі 24994,35грн.
Перевіряючи таке твердження суду, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно даних анкети-заяви на кредит № 5806342, створеної на сайті miloan.ua, позичальник ОСОБА_1 погодила умови кредитування згідно кредитного договору, а також повідомила кредитодавцю персональні дані, у тому числі, РНОКПП НОМЕР_1 , номер мобільного телефону: НОМЕР_2 , електронну пошту, серію та номер паспорту, адресу реєстрації та проживання (а.с.13 зворот).
Анкета-заява на кредит № 5806342 також містить відомості про процес оформлення та розгляду заяви, заповнення заяви 2023-10-08 02:25:07; автоматична перевірка 2023-10-08 02:25:13; перевірка у БКІ 2023-10-08 02:25:18; скоринг 2023-10-08 02:25:19; перевірка у БКІ 2023-10-08 02:25:36; скоринг 2023-10-08 02:25:40; підтвердження зміни умов 2023-10-08 02:27:08; підписання договору скоринг 2023-10-08 02:31:14; 
За відомостями анкети-заяви по заяві 5806342 прийнято рішення: погоджено, дата рішення 2023-10-08. Погодженні умови кредитування по заяві 5806342: замовлена сума 17 000,00 грн; замовлений строк 15 днів; погоджена сума 10 000,00 грн; погоджений строк 15 днів; комісія за надання 10,00 % одноразово; ставка процентів 1,65 % за кожен день користування (а.с. 14).
Матеріали справи містять примірник договору про споживчий кредит № 5806342 від 08 жовтня 2023 року.
Згідно з п. 1.2 - 1.4 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000,00 гривень. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 08.10.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 23.10.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 21.01.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 23.10.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 21.01.2024 (останнього дня строку кредитування).
Відповідно до п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту: 1000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
За приписами п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2475,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,65 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
Пунктом 1.5.3 договору встановлено, що проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 31500,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки  НОМЕР_6.
Пунктом 2.3. договору визначено порядок пролонгації строку кредитування.
Так, згідно пункту 2.3.1. договору позивачльник має право неодноразово продовжуватит та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк редитування на таких саме умовах, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені цим п. 2.3 договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. 
Якщо позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування продовження вказаного в пункті 1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: 2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.
2.3.1.2. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.
У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Відповідно до пункту 6.2. договору розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS- повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS- повідомлення для Позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству.
В пункті 10 договору зазначено реквізити сторін. У графі позичальник вказано  ОСОБА_1 , код:  НОМЕР_1 , паспорт:  НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації (проживання):  АДРЕСА_1 , телефон:  НОМЕР_2 , електронна пошта:     ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4-9).
Матеріали справи містять графік платежів (додаток №1 до договору про споживчий кредит №5806342 від 08 жовтня 2023 року) та паспорт споживчого кредиту №5806342 (додаток 2 до договору про споживчий кредит № 5806342 від 08 жовтня 2023року) (а.с. 10-11).
Згідно даних довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» клієнт  ОСОБА_1 ,з яким укладено договір №5806342 від 08 жовтня 2023 року, ідентифікований товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): 456365, час відправки ідентифікатора позичальнику 08.10.2023; номер, на який відправлено ідентифікатор НОМЕР_2 (а.с. 13).
З даних платіжного доручення 112125837 від 08 жовтня 2023 року убачається, що ТОВ «Мілоан» перераховано 10 000,00 гривень. У графі отримувач вказано  ОСОБА_1 , рахунок №  НОМЕР_5 . У графі призначення платежу вказано «кошти згідно договору 5806342 (а.с. 14 зворот).
25 черваня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги до божників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с. 17-22).
25 черваня 2024 року «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на виконання умов договору відступлення прав вимог підписано акт приймання-передачі реєстру боржників. Відповідно до даних витягу з реєстру боржників убачається, що до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до  ОСОБА_1 за кредитним договором № 5806342 від 08 жовтня 2023 року на суму 24 994,35 гривень, з яких 4073,55 прострочена заборгованість за сумою кредиту, 19920,8 гривень - проценти, 1 000гривень - комісія.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).
У відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Цивільний кодекс України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.
Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
У цій справі, укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 договір про споживчий кредит №5806342 від 08 жовтня 2023 року укладено у електронній формі, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та засвідчує волю відповідача на укладання договору на погоджених умовах.
У пункті 2.1 договору зазначено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_6.
Згідно з пунктом 6.3 договору, приймаючи пропозицію товариства про укладення цього кредитного договору, позичальник також погодився з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтвердив, що вій ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватися умов кредитного договору та Правил.
Таким чином, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України.
Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.
Платіжним дорученням №112125837 від 08 жовтня 2023 року підтверджено факт перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у розмірі 10 000 грн 00 коп. на карту ОСОБА_1 , зазначену у п. 2.1 договору.
В той же час, без реєстрації та здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.
Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Установивши наведені вище обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 08 жовтня 2023 року було належним чином укладено договір про споживчий кредит як договір приєднання в електронній формі, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до власноручного підпису, а кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн. фактично перераховані на зазначений позичальником картковий рахунок, що підтверджується платіжним документом, у зв`язку з чим правовідносини сторін виникли на законних підставах, а обов`язок відповідача щодо повернення кредиту та сплати передбачених договором платежів є належно доведеним.
Окрім того, слід зауважити, що ОСОБА_1 здійснювала проплати на виконання умов договору №112125837 від 08 жовтня 2023 року, а отже визнавала укладення договору. 
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
За змістом статей 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч.1 ст.1046 ЦК України).
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 дійшла висновку про те, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Ця правова позиція в подальшому застосована Верховним Судом при вирішені інших судових справ, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 300/438/18.
Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Сторонами було погоджено строк дії позики (строк договору) по 21 січня 2024.
Відповідно п. 2.3.1 позивачльник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких самих умовах, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позивачльник має вчинити дії передбачені цим п. 2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованосоті по кредиту.
Якщо позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду т збільшення строку кредитування (пролонгацію) на умовах визначених цим пунктом, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено/поновлено пільговий період нараховуються за ставною визначеною п. 1.5.2 Договору. 
Отже, оскільки позичальник ОСОБА_1 сплатила комісію за управління та обслуговування кредиту та частково погасила заборгованість за тілом кредиту та проценти за кредитом, його дія була пролонгована.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою у повному розмірі не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість.
Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 5806342 від 08 жовтня 2023 року, судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на 25 червня 2024 року (включно) заборгованість позичальника перед кредитодавцем складає 24 994,35 грн:
- прострочена заборгованість за тілом кредиту - 4073,55 грн,
- прострочена заборгованість за комісією - 1 000 грн,
- прострочена заборгованість за відсотками - 19920,8 грн,
Підстав вважати, що даний розрахунок суми заборгованості неправильний, немає. Контррозрахунку відповідач не надала суду.
Окрім цього, як вбачається, кредитодавець не нараховував жодних штрафів або пені на заборгованість.
Скаржник в апеляційній скарзі посилалася на те, що умови, укладеного нею з ТОВ «Мілоан» кредитного договору, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачеві.
Судом встановлено, що перед укладенням договору ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, також кредитний договір містить інформацію про тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.
Окрім цього, ОСОБА_1 , підписуючи договір про споживчий кредит № 5806342 від 08 жовтня 2023 року, відповідно до пунктів 5.1., 6.3., 7.1. договору, підтвердила і погодилася, що до укладення цього Договору ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього Договору, з інформацією передбаченою ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», до укладення Договору отримала проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилася з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п. 6.3) та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; умови Договору їй зрозумілі та вона підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану; до укладення цього Договору отримала від Товариства інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування»; інформація надана їй Товариством з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання; для розпорядження правами вимоги за цим Договором (відступлення, застава, продаж, тощо) Товариству не потрібно чекати на порушення умов цього Договору Позичальником та не потрібно будь-яке погодження Позичальника; Товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту цього Договору (індивідуальної частини), Правил та іншої інформації розміщеної на сайті Товариства, зокрема в розділах «Документи», «споживачам» про відомості (інформацію) вказані в ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; вона ознайомлена, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; вона не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатна усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання Кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність Позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього Договору, про які вона не повідомила Товариство (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо), зокрема Позичальник підтверджує, що вона не подавала до суду заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, стосовно неї відсутнє відкрите провадження у справі про неплатоспроможність (банкрутство) та, що на момент укладення цього договору підстав передбачених Кодексом України з питань банкрутства для відкриття такого провадження не існує; вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; вона відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору.
Окремо варто вказати, що позичальник, підписуючи договір про споживчий кредит № 5806342 від 08 жовттня 2023 року, погодилася і на зміни умов кредитування при пролонгації дії договору та при неналежному з її боку умов його виконання.
Тобто слід дійти висновку, що сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, а відповідач не скористалась своїм правом як споживача на відмову від надання їй кредиту без пояснення причин, у тому числі в разі отримання нею грошових коштів, протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня укладення, що передбачено як ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», так і пунктом 3.4.4 договору № 5806342 від 08.10. 2023.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Договір про споживчий кредит № 5806342 від 08 жовтня 2023 року є чинним, докази того, що він в цілому або окремі його частини були визнані недійсними, матеріали справи не містять.
Велика Палата Верховного Суду зазначила у своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, що відповідно до частини першої ст. 1048 та частини першої ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Отже доводи скаржника про несправедливість умов кредитного договору є безпідставними і спростовуються матеріалами справи.
Згідно з частиною першою ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста ст. 81 ЦПК України).
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя ст. 89 ЦПК України).
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 року ухвалене із дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, згідно з частиною першою статті 375 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, про незаконність чи необґрунтованість рішення не свідчать, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції. 
Питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. 
Судові витрати відповідача не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає її апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 

Керуючись ст. 367, 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення. 
Рішення Деснянського районного суду м. Кєва від 21 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна