Справа № 372/2782/25 
Провадження 2-157/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Рабчуна Р.О.,
при секретарі судового засідання Сікорської М.А.,
за участю сторін:
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Обухів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Української міської ради, про позбавлення батьківських прав,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Української міської ради, про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи яку зазначив, що між ним та відповідачкою 18.08.2021 року зареєстровано шлюб, актовий запис № 48. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину – сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина постійно перебуває на утриманні позивача, він турбується її вихованням так як відповідач залишила спільне помешкання сторін. Відповідачка припинила спілкування з дитиною, матеріально не утримує її та не приймає участь у вихованні, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні та фактично самоусунулась від догляду за дитиною. Всі питання щодо виховання, розвитку дитини вирішуються ним самостійно. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, він вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідачки батьківських прав, тож вимушений був звернутись до суду з даним позовом. 
11 серпня 2025 року ухвалою суду було залишено позовну заяву без руху для усунення вказаних недоліків.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
09 жовтня 2025 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
13 листопада 2025 року Обухівського районного суду Київської області було зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Української міської ради (Київська обл., Обухівський р-н., м. Українка, пл. Шевченка, буд. 1) надати в строк до 16 грудня 2025 року суду письмовий висновок, щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце його проведення була повідомлена належним чином. Відзив на позов та доказів на спростування позовних вимог до суду не подала.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, подавала до суду клопотання про розгляд справи без її участі.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (в подальшому Анфіногенова) Виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області, 18.08.2021 зареєстровано шлюб, актовий запис № 48.
Від шлюбу у сторін є спільна дитина – син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області серії НОМЕР_1 від 13.10.2021 року, актовий запис № 63 від 13.10.2021 року.
3 червня 2024 року малолітній ОСОБА_7 проживає разом з батьком, що підтверджується Актом обстеження умов проживання № 53 від 04.06.2024 та № 92 від 09.09.2024.
Спеціалістами Служби у справах дітей та сім?ї Української міської ради 19 грудня 2025 року було встановлено, що ОСОБА_8 та малолітній ОСОБА_7 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , житлово-побутові умови відповідають вимогам для перебування та проживання дитини. В малолітнього ОСОБА_7 є окреме спальне місце, одяг відповідно до віку, іграшки та література, відповідно до віку. Потреби дитини задоволені у повному обсязі. Дитині створено належні умови для проживання, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 19.12.2025 № 182. Також з?ясовано, що родина проживає разом з бабусею та дідусем, громадянкою ОСОБА_9 , яка допомагає у вихованні з онуком громадянином ОСОБА_10 . Малолітній ОСОБА_4 , відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Колосок» Української міської ради, куди батько приводить і забирає його, про що свідчить довідка № 2 від 15.01.2025 року. 
Рішенням Виконавчого комітету Української міської ради Київської області від 27.01.2026 року № 35, надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якого вбачається, що громадянка ОСОБА_11 офіційно не працевлаштована, має шкідливі звички та вживає алкоголь. Малолітній ОСОБА_7 з матір?ю спілкується дуже рідко. 3 червня 2024 року по теперішній час, громадянка ОСОБА_12 , приїздила до сина лише декілька раз. Відповідно до нотаріально завіреної заяви, громадянка ОСОБА_3 , відмовляється від свої батьківських прав. Також від 11 грудня 2025 року рішенням Обухівського районного суду Київської області, справа № 372/2564/25 громадянка ОСОБА_11 була позбавлена батьківських прав відносно двох старших дітей. З?ясовано, що батько дитини - ОСОБА_2 розуміє потреби сина, знає про його вікові особливості, опікується станом його здоров?я, турбується за його майбутнє. Батько і надалі має бажання виконувати обов?язки по утриманню дитини ОСОБА_4 та займатися його вихованням. Негативних психоемоційних станів не виявлено. З викладеного вбачається, що взаємини між батьком та сином доброзичливі, грунтуються на взаємоповазі; розвиток, харчування дитини повноцінні; хлопчик дуже любить батька; ОСОБА_2 належним чином виконує свої батьківські обов?язки, у тому числі піклується про фізичне та духовне виховання ОСОБА_7 в атмосфері турботи та любові, тощо. Утриманням, вихованням сина опікується батько. Загальне позитивне ставлення ОСОБА_7 до батька, до його авторитету, прагнення до спілкування та спільного проведення часу є очевидним. Такі позитивні тенденції, у тому числі тісний зв?язок ОСОБА_7 з батьком, необхідність забезпечення стабільного, константного місця проживання дитини, його сталого розпорядку життя та навчання в інтересах дитини необхідно зберегти та врахувати при встановленні порядку та режиму піклування про дитину.
Згідно даного висновку органом опіки та піклування прийнято колегіальне рішення про надання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав матері.
Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Частиною 3 статті 155 СК України, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
Дослідивши докази на предмет їх належності і допустимості суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, так як в ході судового розгляду не було встановлено наявності жодних нереалізованих намірів батька в інтересах дитини, що він не зміг реалізувати без позбавлення ОСОБА_3 , батьківських прав по відношенню її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд повинен зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про недостатність доказів та мотивів, які б свідчили про наявність підстав для позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітньої дитини.
Так, надані позивачем докази тільки підтверджують характер та спосіб його участі у вихованні дитини, проте, не доводять факт злісного нехтування ОСОБА_3 своїми батьківськими обов`язками щодо сина, тобто що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, але він не містить достатньої оцінки особистості матері, відносин між нею і дитиною, відсутня інформація про застосовані заходи для налагодження контакту. У даному разі висновок органу опіки не має вагомого доказового значення, а рекомендаційний характер цього документу потребує ретельної перевірки в контексті всіх наявних обставин.
Суд акцентує увагу на винятковому характері позбавлення батьківських прав. Таке рішення може бути прийняте лише у разі наявності достатньої доказової бази, що свідчить про загрозу здоров`ю, психічному або фізичному розвитку дитини. У конкретній справі було встановлено, що дитина отримує належний догляд, а мати, хоча і не бере активної участі у вихованні, не створює ризику для її розвитку. Таким чином, відсутність доказів свідомого ухилення матері від обов`язків не дозволяє застосувати крайній захід у вигляді позбавлення прав.
Беручи до уваги зазначені обставини, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні із достовірністю встановлено відсутність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , а саме, - її ухилення від виконання обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Української міської ради, про позбавлення батьківських прав.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.07.2026 року.

Суддя      Р.О. Рабчун