Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/2837/26
Номер провадження2/711/2008/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дмитренка О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, 
ВСТАНОВИВ:
20 березня 2026 року ТОВ «Факторинг Партнерс», через підсистему «Електронний суд», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором у розмірі 10 585,39 грн, витрати на сплату судового збору та витрати на правову допомогу (вхідний №12142/26, а.с.1-6).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 15.11.2021 між позичальником ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит №2186142 (далі – Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 2900 грн, на умовах визначених кредитним договором, та зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Згідно п. 1.1. Кредитного договору, кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі – кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі – плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. 
Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 2900.00 грн. Пунктом 1.5.2. Кредитного договору сторонами обумовлено, що проценти за користування кредитом складають 761,25 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Згідно п. 1.6. Кредитного договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок. 
Відповідно до розділу 2 Кредитного договору, сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. 
Також позивач у позові зазначає, що умови Кредитного договору передбачають, що позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
Відповідно до п. 6.1 Договору, цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. 
Згідно п. 6.2. Договору, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником кредитодавцем. 
Відповідно до п. 6.3 Договору, приймаючи пропозицію кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) кредитодавцем, що розміщені на сайті кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. 
Згідно п. 6.4 Договору, укладення кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. 
Відповідно до п. 6.5. Договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Усі платежі за Договором повинні здійснюватися Позичальником шляхом переказу коштів товариству у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених цим Договором. 
Водночас позивач звертає увагу суду на те, що укладаючи Договір позичальник підтвердив, що вся інформація надана товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви, є повною, актуальною та достовірною.
З огляду на викладене позивач робить висновок, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №21886142 від 15.11.2021, що підлягає стягненню з позичальника, станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 10 585,39 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 2488 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 7778,39 грн, заборгованість за комісіями – 319 грн.
Оскільки строк повернення грошових коштів за Договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, тому позивач звернувся до суду із позовом і просить стягнути з відповідача означену вище суму боргу.
Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за Договором до відповідача, то ТОВ «Факторинг Партнерс» обгрунтовує це тим, що 26.07.2024 було укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2186142. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №2186142.
З огляду на викладене, ТОВ «Факторинг Партнерс» просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за Договором в розмірі 10 585,39 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 2488 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 7778,39 грн, заборгованість за комісіями – 319 грн, а також судові витрати (судовий збір в сумі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 9000 грн).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 08 год 30 хв 01 травня 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.71-73).
Розгляд справи, що був призначений о 08 год 30 хв 01 травня 2026 року, відкладений до 15 год 00 хв 27 травня 2026 року у зв`язку з неявкою в перше судове засідання усіх учасників справи про що секретарем судового засідання складена відповідна довідка (а.с.91).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2026 року розгляд справи відкладений до 15 год 30 хв 23 липня 2026 року у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с.106-108).
Представник позивача Сердійчук Я.Я. в судове засідання не з`явилася, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і ОСОБА_2 як його представнику, що були отримані цими учасниками справи 13.06.2026 (а.с.112 зворот, 113 зворот). Водночас представник позивача Сердійчук Я.Я., яка діє в порядку самопредставництва, в пункті 5 прохальної частини позовної заяви, висловила прохання до суду здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача і не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (а.с.5 зворот).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 23 липня 2026 року о 15 год 30 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (ч.8 ст.178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). 
У зв`язку з цим 23 липня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 15.11.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №2186142 (індивідуальна частина) (далі – Договір №2186142). 
Пунктом 1.1 Договору №2186142 передбачено, що кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі – кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі – плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
У пунктах 1.2-1.4 Договору №2186142 сторони обумовили параметри та умови кредиту, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, сума кредиту становила 2900 грн; кредит надається строком на 21 день з 15.11.2021; термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 06.12.2021.
Також зі змісту п.1.5.1, 1.5.2 та 1.6 Договору №2186142 суд встановив, що комісія за надання кредиту: 319.00 грн, яка нараховується за ставкою 11.00 відсотків від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом становлять 761,25 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Із п.2.3.1.2 Договору №2186142 суд встановив, що позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. 
Із п.2.4.1 Договору №2186142 суд встановив, що позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого 1.4 договору, а у випадку пролонгації – не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. 
Крім того із п.6.1, 6.5 Договору №2186142 встановлено, що цей договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в іноформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема на сайті Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Із титульної сторінки Договору №2186142 суд встановив, що там містяться відомості про підписання цього правочину представником ТОВ «Мілоан» Вініченком О.В. о 02 год 32 хв 15 листопада 2021 року, а також і позичальником ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором V37853 (а.с.21-25). 
Із письмового доказу, що міститься на а.с.49, а саме: довідки про ідентифікацію, суд встановив, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено ТОВ «Мілоан» Договір №2186142, ідентифікований кредитодавцем. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора), зокрема: одноразовий ідентифікатор: V37853, дата відправки ідентифікатора позичальнику: 15.11.2021.
Також суд встановив, що разом із Договором №2186142 відповідач ОСОБА_1 , на виконання умов п. 6.3 означеного правочину, погодився з графіком платежів за договором як додатком №1 до Договору №2186142, так і з даними паспорта споживчого кредиту №2186142 як додатком №2 до Договору №2186142, шляхом підписання безпосередньо Договору №2186142 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а саме: V37853 (а.с.41,42).
Із квитанції ТОВ «ФК «Елаєнс» від 25.01.2022 судом встановлено, що означеного дня ТОВ «Мілоан» за допомогою ТОВ «ФК «Елаєнс» здійснило перерахування коштів у сумі 2900 грн згідно Договору № 2186142 на банківську картку НОМЕР_1 (а.с.50).
Крім того з довідки АТ «Укрсиббанк» №31-4-01/8728-БТ від 25.06.2026, що надійшла на виконання ухвали суду про витребування доказів від 27.05.2026, суд встановив, що на ім`я відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) цією банківською установою було емітовано банківську картку № НОМЕР_1 до рахунку НОМЕР_3 , на яку 15.11.2021 було зараховано грошові кошти в сумі 2900 грн (дата розрахунку: 17.11.2021), що відповідає розміру кредиту, який обумовлений сторонами у п.1.2 Договору №2186142 (а.с.119-120). 
Згідно безпосередньо дослідженої судом відомості про щоденні нарахування та погашення, що підготовлена ТОВ «Мілоан», суд встановив, що означеним товариством як кредитодавцем 15.11.2021 надано відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 2900 грн. Крім того ТОВ «Мілоан» здійснило нарахування відповідачу як позичальнику комісії за надання кредиту в сумі 319 грн, що мало місце 15.11.2021.
Згідно означеного засобу доказування суд також встановив, що відсотки ТОВ «Мілоан» позичальнику ОСОБА_1 нараховувалися наступним чином: 
1)у період часу з 16.11.2021 до 06.12.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 36,25 грн;
2)у період часу з 07.12.2021 до 13.12.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 34,44 грн;
3)у період часу з 14.12.2021 до 16.12.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 137,75 грн;
4)у період часу з 17.12.2021 до 23.12.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 32,73 грн;
5)у період часу з 24.12.2021 до 29.12.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 130,90 грн;
6)у період часу з 30.12.2021 до 05.01.2022 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 31,10 грн;
7)у період часу з 06.01.2022 до 24.02.2022 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 124,40 грн.
Крім того з відомості про щоденні нарахування та погашення суд встановив, що відповідач пролонгував строк дії Кредитного договору в порядку, передбаченому п.2.3.1 Кредитного договору, шляхом сплати ТОВ «Мілоан» комісії за пролонгацію 06.12.2021 в сумі 145 грн, 16.12.2021 в сумі 137 грн та 29.12.2021 в сумі 130 грн.
Також із означеного засобу доказування суд встановив, що відповідач як позичальник після 05.01.2022 не здійснював дій щодо пролонгації Кредитного договору у порядку, передбаченому п.2.3.1 Кредитного договору. 
Крім того з означеної відомості судом також встановлено, що позичальник здійснив часткове погашення тіла кредиту в сумі 145 грн (06.12.2021), 137 грн (16.12.2021) і 130 грн (29.12.2021) та відсотків за кредитом у розмірі 216 грн (06.12.2021), 303 грн (16.12.2021), 446 грн (29.12.2021). У зв`язку з чим, станом на 24.02.2022, розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Мілоан» складав 10 585,39 грн, з яких 2488 грн – заборгованість за тілом кредиту, 7778,39 грн – заборгованість за процентами, та 319 грн – заборгованість по комісії за надання кредиту (а.с.51-52).
Суд, безпосередньо дослідивши договір факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 (а.с.8-10) встановив, що 26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено означений правочин, відповідно до 2.1. якого Клієнт – Первісний Кредитор, відступає за плату своє право грошової вимоги до Боржників, строк виконання зобов`язань за якою настав, або яке виникне у майбутньому у сумі 287 052 895,25 грн, а Фактор, здійснивши Фінансування в порядку, передбаченому цим Договором, приймає право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між Клієнтом і Боржниками. 
Факт оплати ТОВ «Факторинг Партнерс» ТОВ «Мілоан» грошових коштів за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 судом встановлено із дослідженої у судовому засіданні платіжної інструкції №448090005 від 26.07.2024, відповідно до якої ТОВ «ФК «Факторинг Партнерс» перерахувало ТОВ «Мілоан» 3 310 395,81 грн плати за укладення договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 (а.с.13).
Із витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 судом встановлено, що ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі Договору №2186142 у сумі 10585,39 грн, з яких: 2488 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 7778,39 грн – сума заборгованості за відсотками, та 319 грн – заборгованість за комісією за надання кредиту (а.с.16-19). Аналогічні складові заборгованості відповідача перед позивачем, згідно Договору №2186142, містяться у розрахунку заборгованості, що підготовлений безпосередньо позивачем станом на 04.03.2026 (а.с.7).
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі – Закон №675), пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право вимоги до відповідача за Договором №2186142 на підставі договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024.
Частина 1,2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.  До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частинами 1,2 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Договору №2186142, суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано такий кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на зазначених у ньому умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), а саме: V37853.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у кредит від ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі 2900 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Договору №2186142 у строки, передбачені цим правочином, як первісному кредитодавцю ТОВ «Мілоан», так і його правонаступнику в означених правовідносинах ТОВ «Факторинг Партнерс». 
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за Договором №2186142 як первісному кредитодавцю ТОВ «Мілоан», так і його правонаступнику в означених правовідносинах ТОВ «Факторинг Партнерс», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 2488 грн (з урахуванням сплачених відповідачем грошових коштів у сумі 412 грн, які первісним кредитодавцем зараховані у рахунок погашення основної суми боргу) в рахунок погашення тіла кредиту підлягає задоволенню.
Щодо розміру заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 7778,39 грн, суд зазначає про таке.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
У пунктах 1.2-1.4 Договору №2186142 сторони обумовили параметри та умови кредиту, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, сума кредиту становила 2900 грн; кредит надається строком на 21 день з 15.11.2021; термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 06.12.2021.
Також зі змісту п.1.5.1, 1.5.2 та 1.6 Договору №2186142 суд встановив, що комісія за надання кредиту: 319.00 грн, яка нараховується за ставкою 11.00 відсотків від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом становлять 761,25 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Із п.2.3.1.2 Договору №2186142 суд встановив, що позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. 
Із п.2.4.1 Договору №2186142 суд встановив, що позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого 1.4 договору, а у випадку пролонгації – не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. 
З аналізу означених пунктів Договору №2816142 суд зробив висновок, що його сторони домовилися про те, що у період строку кредитування, тобто з 16.11.2021 до 06.12.2021, ОСОБА_1 має сплачувати ТОВ «Мілоан» відсотки в розмірі 1,25% від суми кредиту щоденно; надалі, у випадку сплати позичальником відповідного розміру комісії, строк дії Договору пролонгується на пільгових умовах від 3 до 15 днів, у період якого ОСОБА_1 має сплачувати ТОВ «Мілоан» відсотки в розмірі 1,25% від суми кредиту щоденно; загальний строк пролонгації дії Договору №2186142 не може перевищувати 60 днів, у період якого (після закінчення пролонгації на пільгових умовах) позичальник сплачує кредитодавцю відсотки за користування кредитом за базовою процентною ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру відсотків за користування відповідачем сумою кредиту, керуючись ст.627 ЦПК України, а також умовами Договору №6049739, зокрема, п.1.2, 1.3, 1.4, п.1.5.2, 1.6, 2.3.1.1, 2.3.1.2 та 2.4.1, встановив, що їх розмір визначений неправильно з огляду на таке. 
Так, за період строку кредитування (з 16.11.2021 до 06.12.2021), розмір відсотків, які мав сплатити кредитодавцю відповідач, становить: 761,25 грн (2900 грн х 0,0125 = 36,25 грн (розмір відсотків за 1 день користування кредитом); 36,25 грн х 21 день (з 16.11.2021 до 06.12.2021) = 761,25 грн)).
У період часу з 07.12.2021. до 13.12.2021 включно, тобто протягом 7 календарних днів, розмір відсотків, що підлягали сплаті позичальником, був визначений з призми процентної ставки, обумовленої п.1.5.2 Договору №2186142, оскільки ОСОБА_1 пролонгував дію означеного правочину зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на пільгових умовах, сплативши первісному кредитодавцю 06.12.2021 145 грн комісії за пролонгацію. У зв`язку з цим в означений період часу розмір відсотків, що підлягали сплаті відповідачем кредитодавцю, з урахуванням сплачених позичальником коштів у рахунок погашення тіла кредиту (06.12.2021 145 грн), складає 241,08 грн (2755 грн х 0,0125 = 34,44 грн; 34,44 грн х 7 днів = 241,08 грн). 
Надалі, починаючи з 14.12.2021 до 16.12.2021 включно, в зв`язку з тим, що позичальник 13.12.2021 не сплатив первісному кредитодавцю комісію за пролонгацію (за управління та обслуговування кредиту) умов Договору №2186142, тому нарахування відсотків здійснювалося кредитодавцем згідно ставки, що обумовлена п.1.6 Договору №2186142, а відповідно розмір відсотків за цей час, які мав сплатити позикодавцю відповідач, становить 413,25 грн (2755 грн х 0,05 = 137,75 грн; 137,75 грн х 3 дні = 413,25 грн), що узгоджується з даними, що містяться у відомості про нарахування та погашення (а.с.51-52).
У період часу з 17.12.2021. до 23.12.2021 включно, тобто протягом 7 календарних днів, розмір відсотків, що підлягали сплаті позичальником, був визначений з призми процентної ставки, обумовленої п.1.5.2 Договору №2186142, оскільки ОСОБА_1 пролонгував дію означеного правочину зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на пільгових умовах, сплативши первісному кредитодавцю 16.12.2021 137 грн комісії за пролонгацію. У зв`язку з цим в означений період часу розмір відсотків, що підлягали сплаті відповідачем кредитодавцю, з урахуванням сплачених позичальником коштів у рахунок погашення тіла кредиту (16.12.2021 137 грн), складає 229,11 грн (2618 грн х 0,0125 = 32,73 грн; 32,73 грн х 7 днів = 229,11 грн). 
Надалі, починаючи з 24.12.2021 до 29.12.2021 включно, в зв`язку з тим, що позичальник 23.12.2021 не сплатив первісному кредитодавцю комісію за пролонгацію (за управління та обслуговування кредиту) умов Договору №2186142, тому нарахування відсотків здійснювалося кредитодавцем згідно ставки, що обумовлена п.1.6 Договору №2186142, а відповідно розмір відсотків за цей час, які мав сплатити позикодавцю відповідач, становить 785,4 грн (2618 грн х 0,05 = 130,90 грн; 130,90 грн х 6 днів = 785,4 грн), що узгоджується з даними, що містяться у відомості про нарахування та погашення (а.с.51-52).
У період часу з 30.12.2021 до 05.01.2022 включно, тобто протягом 7 календарних днів, розмір відсотків, що підлягали сплаті позичальником, був визначений з призми процентної ставки, обумовленої п.1.5.2 Договору №2186142, оскільки ОСОБА_1 пролонгував дію означеного правочину зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на пільгових умовах, сплативши первісному кредитодавцю 29.12.2021 130 грн комісії за пролонгацію. У зв`язку з цим в означений період часу розмір відсотків, що підлягали сплаті відповідачем кредитодавцю, з урахуванням сплачених позичальником коштів у рахунок погашення тіла кредиту (29.12.2021 130 грн), складає 217,70 грн (2488 грн х 0,0125 = 31,10 грн; 31,10 грн х 7 днів = 217,70 грн). 
Надалі, починаючи з 06.01.2022 до 24.02.2021 включно, в зв`язку з тим, що позичальник 05.01.2022 не сплатив первісному кредитодавцю комісію за пролонгацію (за управління та обслуговування кредиту) умов Договору №2186142, тому нарахування відсотків здійснювалося кредитодавцем згідно ставки, що обумовлена п.1.6 Договору №2186142, тому розмір відсотків за цей час, які мав сплатити позикодавцю відповідач, становить 6 220 грн (2488 грн х 0,05 = 124,40 грн; 124,40 грн х 50 днів = 6220 грн), що узгоджується з даними, що містяться у відомості про нарахування та погашення (а.с.51-52).
Отже, сукупний розмір відсотків, які підлягали сплаті позичальником ОСОБА_1 кредитодавцю ТОВ «Мілоан», за період з 16.11.2021 до 24.02.2022, становив 8 867,79 грн, а з урахуванням сплачених позичальником грошових коштів у рахунок погашення відсотків – 965 грн, то розмір недоплачених процентів складає 7 902,79 грн (8867,79 грн – 965 грн).
З огляду на викладене, суд, керуючись ч.1 ст.13 ЦПК України, дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 7778,39 грн у рахунок сплати відсотків за користування сумою кредиту, що обумовлена Договором №2186142, є обгрунтованою і вмотивованою, а відповідною такою, що підлягає задоволенню.
Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за Договором №2186142, зокрема, з призми розміру сплачених ним коштів у рахунок як погашення тіла кредиту, так і відсотків, що вплинуло б на розмір заборгованості, зокрема, за відсотками.
Що стосується позовної вимоги про стягнення заборгованості зі сплати комісії за надання кредиту в розмірі 319 грн, то суд зазначає про таке.
Пунктом 1.1 Договору №2186142 передбачено, що кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі – кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі – плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. 
Пунктом 1.5.1 Договору №2186142 визначено, що комісія за надання кредиту: 319.00 грн., яка нараховується за ставкою 11.00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Пунктом 2.4.1 Договору №2186142 передбачено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору, а у випадку пролонгації – не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.
Отже, підписанням Договору №2186142 без будь-яких застережень відповідач підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами такого договору.
Зміст зобов`язання в Договорі №2186142, у контексті сплати комісії за надання кредиту, викладено досить зрозуміло, оскільки системний аналіз означеного правочину дає підстави суду для висновку про те, що справжня воля сторін цього правочину зводилась до отримання коштів, які позичальник зобов`язаний повернути зі сплатою процентів за кредитним договором та комісією за надання кредиту, в розмірі та умовах погоджених сторонами.
Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Встановивши зазначені обставини у справі, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі укладений Договір №2186142, за умовами якого відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти та комісію за надання кредиту. 
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з умовами договору щодо розміру комісії; наявні відомості про те, що саме ОСОБА_1 погодився з умовами з приводу комісії за надання кредиту; позивачем доведені обставини, які давали можливість суду переконатись в тому, з приводу яких відносин був укладений Договір №2186142, та хто ознайомлений з викладеними в ньому умовами.
Отже, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування первісним кредитодавцем комісії в розмірі 319 грн за надання кредиту, що правом вимоги перейшло до позивача.
У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що сума несплаченої відповідачем комісії за Договором №2186142 складає 319 грн.
Крім того, відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо сплати ним позивачу комісії в розмірі 319 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 319 грн в рахунок заборгованості зі сплати комісії за надання кредиту підлягає задоволенню.
Що стосується прохання позивача, що викладене у п.3 прохальної частини позовної заяви, про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн, то суд зазначає про таке.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/2837/26, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24).
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (далі – АО «Лігал Ассістанс») (а.с.31-33); 2) прайс-листа АО «Лігал Ассістанс», затверджений рішенням Загальних зборів №01-12/2025 від 01.12.2025 (а.с.35-36); 3) заявки на надання юридичної допомоги № 257 від 02.02.2026 (а.с.37); 4) витягу з акту № 29 про надання юридичної допомоги від 27.02.2026 (а.с.38). 
У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги АО «Лігал Ассістанс» у справі щодо стягнення боргу за Договором №2186142 з відповідача ОСОБА_1 , суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги та її вартості.
Проте у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Крім того, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) звернено увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим («East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок також викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У зв`язку з цим, беручи до уваги складність справи, яка по суті є малозначним спором, та співмірність, суд визначає вартість наданих правових послуг в розмірі 3000 грн, що відповідає критерію реальності адвокатських витрат (підготовка АО «Лігал Ассістанс» позовної заяви та клопотання про витребування доказів), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи (справа є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а обсяг наданих доказів є незначним), а відповідно такі витрати в означеному розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.2 прохальної частини позовної заяви від про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із досліджених судом матеріалів позовної заяви вбачається, що витрати позивача по сплаті судового збору складають 2662,40 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8), що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №0624600055 від 12.03.2026 (а.с.55), які, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. 
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню. 
Керуючись ст. 516, 527, 530, 610, 626-628, 638, 1046, 1048-1049, 1054, 1056-1, 1077, 1082 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89,133, 137, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про споживчий кредит №2186142 від 15 листопада 2021 року в розмірі 10 585 (десять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 39 (тридцять дев`ять) копійок, з яких: 2488 (дві тисячі чотириста вісімдесят вісім) гривень - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 7778 (сім тисяч сімсот сімдесят вісім) гривень 39 (тридцять дев`ять) копійок – сума заборгованості за нарахованими процентами, та 319 (триста дев`ятнадцять) гривень – заборгованість за комісією за надання кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору та 3000 (три тисячі) гривень витрат на правничу допомогу, а всього 5 662 (п`ять тисяч шістсот шістдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складене 23 липня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код ЄДРПУО: 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Гедройца Єжи, 6, офіс 521.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий: | | О.  В.  Петренко