Справа № 686/12423/26
Провадження № 2/686/7874/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючої – судді Порозової І.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У квітні 2026 року ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказало, що 31.12.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений договір №74516636, шляхом його акцептування через введення унікального електронного підпису одноразовим ідентифікатором (SMS-кодом), що був згенерований системою, а саме: w03impRSyk та направлений виключно на фінансовий номер телефону Відповідача - НОМЕР_1 . Згідно договору відповідач отримав 18 000 грн. на зазначену ним картку № НОМЕР_2 .
Відповідно до договору факторингу № 029-021122 від 02.11.2022 р. право грошової вимоги щодо Відповідача перейшло від первісного кредитора до ТОВ «Сіроко фінанс». 
На підставі Договору факторингу № 17/12/25-01 від 17.12.2025 р., право грошової вимоги за договором від 31.12.2021 року перейшло від ТОВ «Сіроко фінанс» до позивача- ТОВ «ФК «Сіті колект».
Свої зобов`язання за договором позичальник не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 26 310,24грн., з яких 18000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1862,64 грн. заборгованість за процентами та 6447,60 грн. заборгованість по комісії.
З врахуванням наведеного представник позивача просив стягнути вказані суми з відповідача.
Ухвалою судді від 07.05.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
25.05.2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву за змістом якого відповідач наполягає на відмові у позові з причин не доведення факту укладення договору, видачі відповідачу кредитних коштів, переходу права вимоги, також заявляє про застосування строку позовної давності та не співмірність витрат на правничу допомогу.
26.06.2026 року представник позивача направив до суду заяву про уточнення позовних вимог, що полягає у зміні правової природи сум боргу, що підлягають до стягнення з відповідача, зокрема вказує, що борг відповідача в сумі 26 310,24грн. складається з тіла кредиту-18000,00 грн. та процентів за кредитом в сумі 8310,24 грн.
Вказана заява прийнята судом до розгляду, вона не свідчить про збільшення позовних вимог.
Відповідач 03.07.2026 року подав до суду відзив на заяву про уточнення позовних вимог, ідентичний за змістом попередньому, та додатково зазначає про застосування позивачем неправдивої інформації, оскільки первісний кредитор чітко розмежовував поняття відсотків та комісії.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 31.12.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений договір №74516636, шляхом його акцептування через введення унікального електронного підпису одноразовим ідентифікатором (SMS-кодом), що був згенерований системою, а саме: w03impRSyk та направлений виключно на фінансовий номер телефону Відповідача - НОМЕР_1 . Згідно договору відповідач отримав 18 000 грн., строком на 30 днів, при умові сплати процентів-1,99% в день.
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту та паспорта споживчого кредиту загальна вартість кредиту становить 2149,20 грн. та складається виключно з процентів за кредитом. 
31.12.2021 року на карту № НОМЕР_2 , зазначену позичальником у договорі позики від 31.12.2021 року, зараховано 18000,00 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції № 8d3e7b00-4dee-472b-88b1-ded3d765980e.
Відповідно до договору факторингу № 029-021122 від 02.11.2022 р. право грошової вимоги щодо Відповідача перейшло від первісного кредитора до ТОВ «Сіроко фінанс», що підтверджено договором факторингу; реєстром прав вимоги, згідно якого право вимоги до боржника під №2402( ОСОБА_1 ) за договором від 31.12.2021 року на суму 26310,24 грн.; платіжними інструкціями №676,677,664, 697,715,692. 
На підставі Договору факторингу № 17/12/25-01 від 17.12.2025 р., право грошової вимоги за договором від 31.12.2021 року перейшло від ТОВ «Сіроко фінанс» до позивача ТОВ «ФК «Сіті колект», що підтверджується договором факторингу від 17.12.2025 р., реєстром прав вимоги та платіжною інструкцією №14.
Свої зобов`язання за договором позичальник не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 26 310,24грн., з яких 18000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8310,24 грн. заборгованість за процентами.
Водночас, з долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості слідує, що 30.01.2022 року клієнт сплатив 2093,93 грн. за договором №74516636.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно дост.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.512, ст. 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідженні судом обставини свідчать про доведеність факту укладення кредитного договору з відповідачем, отримання ним позики та неналежного виконання умов договору в частині повернення суми кредиту.
Водночас, будь яких доказів правомірності нарахування процентів за понадстрокове користування позикою, позивач не надав. Згідно умов договору, строк його дії визначено в 30 днів, за які передбачено нарахування процентів в сумі 2149,20 грн., з яких сплачено позичальником 2093,93 грн., таким чином до сплати за процентами залишилося 55,27грн. 
Сума кредиту 18000,00 грн. ОСОБА_1 не повернута, доказів неналежності йому карти № НОМЕР_2 він не надав, як і не спростував факту зарахування на неї кредитних коштів, тому ця сума підлягає до стягнення.
Щодо посилання відповідача на пропущення позивачем строку позовної давності, суд зважає на наступне.
Згідно з частинами 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Статтею 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. 
У період з 12 березня 2020 року до 01 липня 2023 року на всій території України був встановлений карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), ця обставина є загальновідомою.
За змістом пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Отже трирічний строк загальної позовної давності, визначений статтею 257 Цивільного кодексу України, на час дії карантину продовжувався.
Згідно з пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Воєнний стан в Україні введено 24 лютого 2022 року і до теперішнього часу не припинено і не скасовано, таким чином з 24 лютого 2022 року перебіг позовної давності зупинено. 
Після 4 вересня 2025 року почали діяти строки позовної давності на підставі Закону № 4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності».
Тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності за заявою відповідача, оскільки позивачем цей строк не пропущений. 
Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» заборгованість за договором №74516636 від 31.12.2021 року в розмірі 18055,27 грн., яка складається з тіла кредиту-18000 грн. та простроченої заборгованості за відсотками-55,27 грн.
Відповідно до ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в сумі 1827,06 грн. (18055,27х2662,40/26310,24), пропорційно до частини задоволеного позову. 
Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Матеріалами справи підтверджується, що правнича допомога у справі надавалася згідно з договором про надання правової допомоги №ДО-20260202/001 від 02.02.2026 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Колект» та адвокатом Богомоловим В.В. Відповідно до заявки №383 вартість послуг адвоката склала 12000,00грн.; вартість процесуальних витрат по направленню поштової кореспонденції склала 381,74 грн., пропорційно до частини задоволеного позову ці суми становлять 8234,94 грн. (18055,27х12000/26310,24), та 261,97 грн. (18055,27х381,74/26310,24), відповідно. 
Однак, враховуючи принципи справедливості, добросовісності та співмірності, суд вважає за необхідне врахувати заяву відповідача та зменшити суму витрат на правничу допомогу до 2000,00 грн. Таким чином, до стягнення з відповідача в частині судових витрат належить: 1827,06 грн. судового збору, 261,97 процесуальних витрат, пов`язаних з підготовкою та направленням документів та 2000,00 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 4089,03 грн.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 525,526, 512, 514, 612, 1048,1049,1050, 1077 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд, - 
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає, за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті колект» (код ЄДРПОУ 43950742) суму заборгованості за Договором позики № 74516636 у розмірі 18055,27 грн. та 4089,03 грн. судових витрат.
В решті позову відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя