Справа № 420/13108/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року м. Одеса 

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 07 травня 2026 року надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 000 000 гривень, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11 лютого 2025 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 000 000 гривень, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11 лютого 2025 року, у повному розмірі, з урахуванням раніше нарахованої виплати. 
Позиція позивача обґрунтовується наступним 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється військовослужбовцем, який 06 грудня 2022 року призваний на військову службу у віці 21 рік. Так, ОСОБА_1 , приймав безпосередню участь в бойових діях в періоди з 29.05.2023 року по 29.06.2023 року; з 10.07.2023 року по 03.09.2023 року; з 07.10.2023 по 07.11.2023 року; з 15.12.2023 по 14.04.2024 року; з 02.05.2024 по 10.07.2024 року; з 12.07.2024 по 01.08.2024 року; з 11.08.2024 по 24.10.2024 року; з 25.10.2024 по 06.11.2024 року; з 24.12.2024 по 10.04.2025 року; 21.04.2025 по 24.05.2025 року; з 03.06.2025 по 17.06.2025 року, що підтверджується довідкою №304 від 08 квітня 2026 року. 
Однак, ОСОБА_1 , не в повному обсязі отримав одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11 лютого 2025 року «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану». 
На думку позивача, він має право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн, оскільки виконав усі передбачені Постановою № 153 критерії. При цьому часткове нарахування йому такої винагороди свідчить про фактичне визнання відповідачем наявності права на зазначену виплату.
Позивач вважає неправомірним неврахування окремих періодів його безпосередньої участі у бойових діях та зазначає, що сукупна тривалість такої участі перевищує шість місяців, а тому він має право на виплату винагороди у повному розмірі. У зв`язку з цим просить суд визнати дії (бездіяльність) відповідача протиправними та зобов`язати здійснити нарахування і виплату одноразової грошової винагороди в повному обсязі.
Позиція відповідача обґрунтовується наступним 
Відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 та зазначає, що позивачу вже була виплачена одноразова грошова винагорода пропорційно підтвердженому часу безпосередньої участі у бойових діях у розмірі 500 000 грн. На думку відповідача, станом на 13.02.2025 документально підтвердженими були лише 94 доби безпосередньої участі позивача у бойових діях, що не становить шести місяців, а тому підстави для виплати повної винагороди у розмірі 1 000 000 грн відсутні.
Крім того, відповідач зазначив, що підтвердження участі військовослужбовця у бойових діях здійснюється виключно на підставі документів, визначених окремими дорученнями Міністра оборони України, а отримані від інших військових частин довідки свідчили про відсутність підтверджених періодів безпосередньої участі позивача у бойових діях у їх складі. У зв`язку з цим відповідач вважає, що виплату було здійснено у повному обсязі відповідно до належним чином підтверджених документами періодів участі у бойових діях та вимог Постанови № 153. 
Процесуальні дії та клопотання учасників справи 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку ст.262 КАС України. 
29 травня 2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов з доданими документами.
04 червня 2026 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.
Станом на 14 липня 2026 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило. 
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.
Обставини справи встановлені судом
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється військовослужбовцем, який 06 грудня 2022 року призваний на військову службу у віці 21 рік. 
Позивач, ОСОБА_1 був зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №129 від 13.05.2023 року та призначений на посаду гранатометника 1 відділення морської піхоти 1 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 . 
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №156-РС від 09.10.2023 року матроса ОСОБА_1 призначено на посаду заступника командира бойової машини – навідником-оператором відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 . 
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №204 від 16.07.2025 року матроса ОСОБА_1 призначено на посаду дешифрувальника розвідувальних матеріалів з безпілотних літальних апаратів відділення збору та обробки інформації взводу розвідки та корегування роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 . 
Так згідно довідки №304 від 08 квітня 2026 року (Форма 12), виданої тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 матрос ОСОБА_1  брав (-ла) участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України: у період із 29.05.2023 по 29.06.2023: у період із 10.07.2023 по 03.09.2023; у період із 07.10.2023 по 07.11.2023; у період із 15.12.2023 по 14.04.2024: у період із 02.05.2024 по 10.07.2024: у період із 12.07.2024 по 01.08.2024: у період із 11.08.2024 по 24.10.2024; у період із 25.10.2024 по 06.11.2024; у період із 24.12.2024 по 10.04.2025; у період із 21.04.2025 по 24.05.2025; у період із 03.06.2025 по 17.06.2025.
ОСОБА_1 вважає, що він не в повному обсязі отримав одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11 лютого 2025 року «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану». 
При цьому, судом встановлено, що на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 № 153, Окремого доручення Міністра оборони України від 20.02.2025 № 999/уд, від 26.09.2025 № 5601/уд військовою частиною НОМЕР_1 направлено запит до військової частини НОМЕР_4 та військової частини НОМЕР_5 з метою отримання довідок про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин (Додаток 1 до окремого доручення МОУ від 26.09.2025 № 5601/уд). 
Військовою частиною НОМЕР_5 27 листопада 2025 року надано довідку №02/17/656 від 27.11.2025 року про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин, згідно якої матрос ОСОБА_1 не брав участі у бойових діях та обліковано притягнення до адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення у кількості 1 (одного випадку), на підставі протоколу ОДВ/11/76 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-20 КУпАП від 09.04.2023 року. 
Військовою частиною НОМЕР_4 , 03 лютого 2026 року, надано довідку №2856 від 03.02.2026 року про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин, згідно якої солдат ОСОБА_1 не брав участі у бойових діях та довідку №2858/1 від 03.02.2026 року про те, що рекрут ОСОБА_1 не отримував у військовій частині НОМЕР_4 одноразову грошову виплату передбачену постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року. 
Військовою частиною НОМЕР_1 підготовлено пакет документів, виготовлено довідку про безпосередню участь передбачену Окремим дорученням Міністра оборони України від 20.02.2025 № 5601/уд №95 від 24.01.2026 року (згідно якої ОСОБА_1 брав участь у бойових діях 94 (дев`яносто чотири) дні та видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно – господарської діяльності) № 81 від 19.02.2026 року Про виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі один мільйон гривень згідно якого наказано матросу ОСОБА_1 , який брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, строком менше шести місяців станом на 13.02.2025 року, пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 мільйону гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених), одноразову грошову винагороду у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень відповідно третього абзацу пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 № 153. 
19 березня 2026 року на рахунок ОСОБА_1 виплачено 492500 гривень, з урахуванням військового збору у розмірі 1,5 %, що підтверджується довідкою про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів відносно ОСОБА_1 .
Позивач вважаючи протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 000 000 гривень, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11 лютого 2025 року, звернувся до суду з даним позовом. 
Джерела права та висновки суду
Змістом спірних правовідносин є відмова у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у повному розмірі 1 000 000,00 грн. на підставі абз. 2 п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить наступні висновки по суті спору.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закон № 2232-ХІІ).
Частиною третьою статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною 9 статті 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Згідно частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять:
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до статті 12 Закону України № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з пунктом першим статті 9 Закону України № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2 - 4 вказаної правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указами Президента України строк дії воєнного стану неодноразово продовжений (триває до цього часу).
11.02.2025 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі – Постанова № 153, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пізніше у вказану Постанову № 153 Кабінетом Міністрів України двічі вносилися зміни: постановою КМУ № 387 від 01.04.2025, дата набрання чинності: 08.04.2025 (дата публікації в «Урядовому кур`єрі»); постановою КМУ № 942 від 30.07.2025, дата набрання чинності: 07.08.2025 (дата публікації в «Урядовому кур`єрі»).
Абзацом другим пункту 2 Постанови № 153 було вирішено затвердити Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану.
Згідно з пунктом 3 Постанови № 153 установлено, що:
1) учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового складу; Збройні Сили; Міністерство оборони; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил;
2) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони;
3)фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Відповідно до пункту 4 Постанови №153 особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови № 153 (в редакції Постанови КМУ № 387 від 01.04.2025) військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Таким чином, абзаци 2 та 4 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 153, як в редакції постанови № 387 від 01.04.2025 (діяла в період з 08.04.2025 по 06.08.2025), так і в редакції постанови № 942 від 30.07.2025 (діє з 07.08.2025 по теперішній час), встановлює обов`язкові умови, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень (диспозиція правової норми), а саме:
1. Приналежність військовослужбовця на дату виплати до певної категорії: особи рядового, сержантського і старшинського складу рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення;
2. Вік на дату прийняття або призову на військову службу до набрання чинності Постановою № 153 (11 лютого 2025 року): до 25 років;
3. Факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, тобто після 24 лютого 2022 року, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №64; 
4. Фактичне проходження служби на дату звернення за вказаною виплатою або припинення (розірвання) контракту з підстав, визначених підпунктами «а» або «б» пункту 2, підпунктами «б» або «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за умови наявності у військовослужбовця захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, через які військовослужбовець не зміг виконати умови контракту; 
5. (абз. 2 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року); 
(абз. 2 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року) у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон).
Наведеними вище нормами визначена сукупність умов для набуття військовослужбовцем з числа громадян України права на виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень.
Так на виплату винагороди у розмірі 1 млн. гривень можуть претендувати громадяни України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, зокрема, Збройних Сил, які до набрання чинності Постановою № 153 (13.02.2025): не досягли віку 25 років і були прийняті/призвані на військову службу під час введення в Україні воєнного стану, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій) не менше шести місяців сукупно або за тих самих умов менше шести місяців сукупно та отримали під час захисту Вітчизни захворювання, поранення (травми, контузії, каліцтва), чи перебували та звільнені з полону (за винятком тих, які добровільно здалися в полон).
Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 № 942 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153» вказані умови для отримання винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах розповсюджуються також на військовослужбовців, які не досягли віку 25 років і були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу/або проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу “молодший лейтенант”/ або проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій) не менше шести місяців сукупно.
Обов`язковою умовою для виплати винагороди є також та обставина, що вказані військовослужбовці не притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 вже отримав частину одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах, з чого можна зробити висновок, що ОСОБА_1 в повному обсязі відповідає вимогам постанови постанову Кабінету Міністрів України №153 від 11 лютого 2025 року. 
Однак, спірним в даних правовідносинах є період безпосередньої участі у бойових діях, за який ОСОБА_1 було нараховано частину одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах.
В обґрунтування позовних вимог позивач, зокрема, посилається на наявну у нього з довідку №304 від 08 квітня 2026 року (Форма 12), видану тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , згідно якої матрос ОСОБА_1 брав (-ла) участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України: у період із 29.05.2023 по 29.06.2023: у період із 10.07.2023 по 03.09.2023; у період із 07.10.2023 по 07.11.2023; у період із 15.12.2023 по 14.04.2024: у період із 02.05.2024 по 10.07.2024: у період із 12.07.2024 по 01.08.2024: у період із 11.08.2024 по 24.10.2024; у період із 25.10.2024 по 06.11.2024; у період із 24.12.2024 по 10.04.2025; у період із 21.04.2025 по 24.05.2025; у період із 03.06.2025 по 17.06.2025, відносно чого суд зазначає наступне. 
Окремим дорученням Міністра оборони України від 26.09.2025 року № 5601/уд затверджено форму довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин додатку 1 до цього доручення. 
Відповідно до окремого доручення Міністра оборони України від 20.02.2025 року № 999/уд (чинне до 07.08.2025) та окремого доручення Міністра оборони України від 26.09.2025 року № 5601/уд, підтвердження участі військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій здійснюється на підставі щонайменше одного документа з кожної з наступних груп: а) бойовий наказ (бойове розпорядження); б) журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення; в) рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових в районах ведення воєнних (бойових) дій. 
Як встановлено судом, на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 № 153, Окремого доручення Міністра оборони України від 20.02.2025 № 999/уд, від 26.09.2025 № 5601/уд військовою частиною НОМЕР_1 направлено запит до військової частини НОМЕР_4 та військової частини НОМЕР_5 з метою отримання довідок про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин (Додаток 1 до окремого доручення МОУ від 26.09.2025 № 5601/уд). 
Військовою частиною НОМЕР_5 27 листопада 2025 року надано довідку №02/17/656 від 27.11.2025 року про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин, згідно якої матрос ОСОБА_1 не брав участі у бойових діях та обліковано притягнення до адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення у кількості 1 (одного випадку), на підставі протоколу ОДВ/11/76 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-20 КУпАП від 09.04.2023 року. 
Військовою частиною НОМЕР_4 , 03 лютого 2026 року, надано довідку №2856 від 03.02.2026 року про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин, згідно якої солдат ОСОБА_1 не брав участі у бойових діях та довідку №2858/1 від 03.02.2026 року про те, що рекрут ОСОБА_1 не отримував у військовій частині НОМЕР_4 одноразову грошову виплату передбачену постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року. 
Військовою частиною НОМЕР_1 підготовлено пакет документів, виготовлено довідку про безпосередню участь передбачену Окремим дорученням Міністра оборони України від 20.02.2025 № 5601/уд №95 від 24.01.2026 року (згідно якої ОСОБА_1 брав у часть у бойових діях 94 (дев`яносто чотири) дні та видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно – господарської діяльності) № 81 від 19.02.2026 року Про виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі один мільйон гривень зідно якого наказано матросу ОСОБА_1 , який брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, строком менше шести місяців станом на 13.02.2025 року, пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 мільйону гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених), одноразову грошову винагороду у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень відповідно третього абзацу пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 № 153. 
Як встановлено судом, 19 березня 2026 року на рахунок ОСОБА_1 виплачено 492500 гривень, з урахуванням військового збору у розмірі 1,5 %, що підтверджується довідкою про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів відносно ОСОБА_1 .
При цьому суд зазначає, що представник Позивача помилково посилається на довідку про участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України форми 12 передбаченої Інструкцією з діловодства затвердженої наказом ГК ЗСУ від 31 січня 2024 року № 40. 
Принципова відмінність довідки форми 12 (участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України) (додаток 28) передбаченої Інструкцією з діловодства затвердженої наказом ГК ЗСУ від 31 січня 2024 року № 40 та довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин визначеної Додатком 1 до Окремого доручення МОУ № 5601/уд довідки полягає у тому що, довідка форми 12 є підтвердженням періодів залучення до участі у бойових діях та у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, тобто охоплює як безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах, необхідних для забезпечення оборони України так і періоди безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій протягом усього періоду військової служби військовослужбовця. 
Довідка про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин визначена додатком 1 до Окремого доручення МОУ №5601/ уд від 26.09.2025 року містить підтвердження безпосередньої участі у бойових діях для виплати (містить відомості про участь у бойових зіткненнях (зазначені періоди); відображає застосування зброї або виконання бойових наказів (в розрізі періодів такої участі), час виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, наявність чи відсутність стягнень/притягнень до відповідальності, але не відображає відомості щодо забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Позивачем, а відображає безпосередню його участь у бойових діях. 
У постанові від 05.12.2024 р. у справі № 120/12613/23 Верховний Суд зазначив, що у переліку завдань, які визначають "безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах", відсутня чітка прив`язка до меж, бойових (спеціальних) завдань та операцій здійснення самих бойових дій та заходів. Перелік охоплює широкий спектр військових дій, які можуть виконуватися військовослужбовцями як у районах ведення бойових дій, так і поза їх межами. Це означає, що виконання військовослужбовцем різноманітних військових завдань як у районах ведення бойових дій, так і поза їх межами, може вважатися підставою для визнання його участі у бойових діях або заходах. 
Отже, долучена довідка №304 від 08.04.2026 року форми 12 (додатку 28) не входить до переліку доказів, визначених Додатком 1 до Окремого доручення МОУ № 5601/уд, які можуть підтверджувати безпосередню участь у бойових діях, оскільки не фіксує виконання бойових завдань; не містять відомостей про участь у бойових зіткненнях; не відображає застосування зброї або виконання бойових наказів; не є бойовим документом у розумінні нормативних актів МОУ.
На вимогу суду відповідачем надано підставу для видачі довідки форми 12 від 08.04.2026 року № а саме: витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №177 від 20.06.2025 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №332 від 15.12.2023 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №104 від 14.04.2024 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №195 від 13.07.2024 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №226 від 12.08.2024 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №143 від 29.05.2023 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №175 від 05.07.2023 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №227 від 02.09.2023 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №316 від 08.11.2024 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №262 від 08.10.2023 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №103 від 11.04.2025 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №180 від 11.07.2023 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №191 від 09.07.2024 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №114 від 22.04.2024 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №364 від 26.12.2024 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №302 від 25.10.2024 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №300 від 24.10.2025 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №148 від 24.05.2025 року.
Також, надано витяги із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 №33/ дск від 22.02.2022 року, згідно яких було видано довідку про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин визначена додатком 1 до Окремого доручення МОУ №5601/ уд від 26.09.2025 року. 
Відтак суд погоджується з доводами відповідача відносно того, що буде помилковим ототожнювати дві довідки (форми 12 та додатку 1 до окремого доручення №5106/уд від 26.09.2025 року) які по суті відмінні. 
Як вже зазначалось судом вище, відповідно до пункту 4 постанови №153, громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Застосовуючи положення наведених норм права до підтверджених матеріалами справи обставин спірних правовідносин, суд висновує, що у контексті застосування п.4 постанови КМУ від 11.02.2025р. №153 слід розмежовувати правову категорію – «безпосередня участь у бойових діях» від правової категорії – «безпосередня участь у забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України».
Саме особиста та безпосередня участь конкретного військовослужбовця у веденні бойових дій в районах ведення бойових дій створює підстави для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у порядку постанови КМУ від 11.02.2025 №153.
Натомість, особиста та безпосередня участь військовослужбовця у забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України не створює підстав для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у порядку постанови КМУ від 11.02.2025 №153.
Доводи позивача про тривалий час його безпосередньої участі у бойових діях, а саме у сукупності більше 6 місяців з дня введення воєнного стану та загальної мобілізації (початку повномасштабного вторгнення) наявними в матеріалах справи доказами не підтверджено.
Суд зазначає, що довідка №304 від 08.04.2026 року не є належним та допустимим доказом участі позивача у бойових діях в розумінні постанови №153, тобто участі у воєнних (бойових) діях на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, або на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, або на території держави-агресора.
Подані позивачем документи не є беззаперечним підтвердженням безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій в розумінні постанови №153.
Згідно частини 1 статті 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Пунктами 3, 4 Постанови №153 для отримання такої одноразової грошової допомоги визначені певні критерії.
Перевірка та встановлення факту відповідності цих критеріям належить до дискреційних повноважень відповідача, а контроль за їхнім дотриманням здійснюється Міністерством оборони України.
У ході судового розгляду позивачем не доведено відповідності всім визначеним критеріям, які дають підстави для отримання спірної винагороди у повному обсязі. 
Посилання представника позивача на застосування суб`єктом владних повноважень дискримінаційних заходів, у порушення вимог Закону України №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон №2011-ХІІ) як акту вищої юридичної сили, що гарантує права військовослужбовців та встановлює єдину систему соціального захисту, суд не приймає до уваги з огляду на таке.
Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону №2011-ХІІ).
Нормами статті 9 Закону №20111-ХІІ врегульовано, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відтак, знецінення повноважень центрального органу виконавчої влади в частині реалізації права військовослужбовців на належне грошове забезпечення шляхом застосування позиції про визначення пріоритетності акту вищої юридичної сили, не є достатнім та належним доказом у справі, який нівелює виконання сторонами вищезазначених у мотивувальній частині рішення норм чинного законодавства, якими передбачено підстави для здійснення нарахування спірної виплати.
При цьому вказаний закон не встановлює та не передбачає ані умов, ані підстав такої одноразової допомоги.
Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу в судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Отже, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення. 
Розподіл судових витрат 
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. 
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та відмову у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити. 
Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя С.О. Cтефанов

.