ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2026 Справа № 914/3681/23(914/1825/26) 

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:
за позовом: | Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез ОЙЛ»
до відповідача: | Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина»
про: | зміну зобов`язання за договором про відступлення права вимоги в частині стоку оплати за відступлення права вимоги у зв`язку з істотною зміною обставин
в межах справи: | № 914/3681/23
про банкрутство: | Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина»

Суддя Цікало А. І.
За участю секретаря Андріюк В. М.

Представники:
Позивача: | Дяченко В. С. – адвокат
Відповідача: | Воробець С. І. – адвокат

В провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа № 914/3681/23 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина», провадження в якій відкрито ухвалою суду від 26.12.2023 р. Зазначена справа перебуває на стадії судової процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина», введеної постановою суду від 25.06.2026 р. Повноваження ліквідатора виконує арбітражний керуючий Ткачук Олександр Вікторович.

15.06.2026 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 1998 надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез ОЙЛ» до Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина», в якій просить:

1) змінити зобов`язання Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез ОЙЛ» за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. в частині строку, визначеного у підпункті 1.5.1. пункту 1.5. Розділу 1 «Загальні положення», для сплати суми у розмірі 58995551,00 грн. – у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору;
2) встановити Приватному акціонерному товариству з іноземними інвестиціями «Синтез ОЙЛ» новий строк виконання грошового зобов`язання перед Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс–Галичина» зі сплати суми у розмірі 58995551,00 грн. за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. – не пізніше трьох місяців після припинення (скасування) воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Ухвалою суду від 23.06.2026 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 914/3681/23(914/1825/26); постановлено справу № 914/3681/23(914/1825/26) розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в межах справи № 914/3681/23 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина»; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 09.07.2026 р.
29.06.2026 р. до суду за вх. № 18473/26 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує позовні вимоги та просить відмовити в задоволенні позову.
08.07.2026 р. до суду за вх. № 19450/26 від позивача надійшли письмові тези промови під час розгляду справи, у яких наведено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень на позов.
Згідно з ч. 1 ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення.
Враховуючи зміст письмових тез промови під час розгляду справи, наданих позивачем, такі за своєю суттю є відповіддю на відзив.
Вказані письмові тези промови (відповідь на відзив) подані після закінчення встановленого судом строку для їх подання, оскільки відзив на позовну заяву доставлено позивачу до його Електронного кабінету в ЄСІТС 29.06.2026 р. об 15:39 год., а тому такі тези промови (відповідь на відзив) залишаються без розгляду відповідно до вимог ч. 2 ст. 118 ГПК України.
Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача в судове засідання з`явився, позовні вимоги заперечив.

Позиція сторін.

Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Синтез ОЙЛ» (позивач) в позовній заяві зазначає, що 02.08.2021 р. між Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс–Галичина» (Первісний кредитор, відповідач у справі) та Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» (Новий кредитор, позивач у справі) укладено Договір про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 (надалі – Договір № 32/21-050/1), відповідно до умов якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги виконання частини грошового зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги, укладеним між Первісним кредитором та Публічним акціонерним товариством «Нафтохімік Прикарпаття», (код ЄДРПОУ - 00152230) (Боржник). Новий кредитор одержує право вимагати від Боржника належного виконання частини зобов`язань за Основним договором, а саме право на отримання грошових коштів у розмірі 59985170,00 грн. за Основним договором (п. 1.2. Договору № 32/21-050/1). За відступлення права вимоги Новий кредитор зобов`язується сплатити Первісному кредитору грошову суму у розмірі 59985170,00 грн. (п. 1.4. Договору № 32/21-050/1). Суму у розмірі 59985170,00 грн. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору до 30 червня 2022 року (пп. 1.5.1. п. 1.5. Договору № 32/21-050/1). Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє по 30.06.2022 р., а в частині розрахунків – до повного їх здійснення (п. 5.4. Договору № 32/21-050/1).
27.06.2022 р. між сторонами укладено Додаткову угоду, якою пп. 1.5.1. п. 1.5. та п. 5.4. Договору № 32/21-050/1 викладено у новій редакції:
« 1.5.1. Суму у розмірі 59985170,00 грн. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору до 30 червня 2023 року».
« 5.4. Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє по 30 червня 2023 року, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення».
Позивач вказує, що ним частково виконано встановлений Договором № 32/21-050/1 обов`язок з оплати відступлених йому прав та сплачено відповідачеві 989619,00 грн.
Позивач стверджує, що існують обставини, які унеможливлюють виконання договірних зобов`язань в повному обсязі у визначений сторонами строк, що стало причиною для звернення ПрАТ «Синтез Ойл» з цією позовною заявою, з огляду на таке.
Основним видом діяльності ПрАТ «Синтез Ойл» до лютого 2022 року було надання послуг з перевалки нафти та нафтопродуктів в Одеському морському порту.
У зв`язку із військовою агресією рф проти України в лютому 2022 року Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. в Україні був введений воєнний стан.
З 24.02.2022 р. судноплавство повністю було заборонено до липня 2022 року, коли запрацювали певні зміни до цих заборон в рамках Чорноморської зернової Ініціативи щодо експорту зерна та пов`язаних харчових продуктів морським шляхом. Проте, ці зміни ніяк не торкнулися перевезення морським транспортом вантажів нафти та нафтопродуктів, у зв`язку із чим, з лютого 2022 року і до цього часу ПрАТ «Синтез Ойл» повністю позбавлене можливості заробляти грошові кошти своєю виробничою діяльністю.
Крім того, ще з квітня 2022 року по виробничих потужностях ПрАТ «Синтез Ойл» неодноразово наносилися руйнівні ракетні удари з боку ворога, що також унеможливило подальшу виробничу діяльність підприємства за основним видом його діяльності.
Отже, для ПрАТ «Синтез Ойл» обтяжливим є виконання грошового зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. з урахуванням Додаткової угоди від 27.06.2022 р. в частині строку, визначеного у підпункті 1.5.1. пункту 1.5. Розділу 1 «Загальні положення», для сплати залишку суми у розмірі 58995551,00 грн.
На думку ПрАТ «Синтез Ойл», існують усі підстави, передбачені ч. 2 ст. 652 ЦК України, для внесення змін до Договору про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. у судовому порядку в частині продовження строку виконання зобов`язань - до моменту припинення (скасування) воєнного стану в Україні, а саме:
по-перше, на момент укладення Договору № 32/21-050/1 сторони не могли передбачити настання обставин, пов`язаних із повномасштабною військовою агресією російської федерації проти України, запровадженням воєнного стану, блокуванням морських портів, порушенням логістичних ланцюгів та іншими негативними наслідками, які безпосередньо вплинули на можливість належного виконання господарських зобов`язань.
по-друге, зміна обставин була зумовлена причинами, які заінтересована сторона- ПрАТ «Синтез Ойл» - не могла усунути, навіть проявивши максимальну обачність та турботливість. Негативні наслідки, які зазнає ПрАТ «Синтез Ойл», жодним чином не залежать від волевиявлення та мають характер форс-мажору.
по-третє, виконання Договору № 32/21-050/1 в первісно визначені строки призводить до істотного порушення співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки за існуючих умов ПрАТ «Синтез Ойл» позбавлене можливості отримувати прибуток у звичному обсязі, а отже - належним чином виконати грошові зобов`язання.
по-четверте, Договір № 32/21-050/1 не передбачає покладення ризиків надзвичайних обставин на ПрАТ «Синтез Ойл», оскільки сторони не передбачали жодних застережень на випадок настання форс-мажорних обставин.
ПрАТ «Синтез Ойл» вважає, що відповідно до положень ст. 652 ЦК України, є підстави для зміни строку виконання грошового зобов`язання, визначеного у підпункті 1.5.1. пункту 1.5. Договору про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р., у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору.

Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс–Галичина» (відповідач) подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує позов, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду, зокрема, на таке.
Відповідач вказує, що позивач обґрунтовує свої вимоги істотною зміною обставин, однак при цьому у позові фактично посилається на форс-мажорні обставини, спричинені війною, підкреслюючи, що «негативні наслідки, які зазнає ПрАТ «Синтез Ойл», жодним чином не залежать від волевиявлення та мають характер форс-мажору».
На думку відповідача, вказане свідчить про те, що позивач змішує (підміняє один одним) два різних правових інститути, форс-мажор (ст. 617 ЦК України) та істотна зміна обставин (ст. 652 ЦК України), правові наслідки і правова природа яких є відмінними.
Відповідач зазначає, що укладеним між сторонами Договором про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. встановлено виконання позивачем зобов`язання щодо сплати відповідачу коштів за відступлення права вимоги у розмірі 59985170,00 грн. до 30 червня 2022 року.
Однак, у зв`язку із військовою агресією рф проти України в лютому 2022 року Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. в Україні був введений воєнний стан.
Через причини, які зумовили зміну обставин (військова агресія рф проти України та введення в Україні воєнного стану), між сторонами було укладено Додаткову угоду від 27.06.2022 р. до Договору відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. яка передбачала відстрочення виконання зобов`язань ПрАТ «Синтез ОЙЛ» з оплати вартості відступленого права вимоги.
На думку відповідача, укладаючи Додаткову угоду більше ніж через чотири місяці після початку повномасштабного вторгнення та введення в Україні воєнного стану, позивач в повній мірі усвідомлював ризики (факт воєнного стану, обмеження судноплавства, обмеження перевалки нафти в Одеському морському порту) та погодився з новим строком виконання зобов`язань, а зазначені ним істотні зміни обставин, що виникли з лютого 2022 року, існували на момент вчинення правочину, оскільки Додаткова угода укладалась сторонами вже під час дії воєнного стану в України.
Відповідач наголошує, що в контексті дотримання балансу інтересів повинні бути враховані інтереси відповідача, як кредитора у зобов`язанні, який пішов на поступки, відстрочивши виконання зобов`язань на один рік цілком аргументовано розраховував на дотримання бодай цих строків виконання зобов`язань позивачем. Відповідач вважає, що доводи позовної заяви зводяться до того, що укладена додаткова угода вже в період воєнного стану фактично вводила відповідача в оману, оскільки позивач з самого початку не мав на меті виконати зобов`язання, а лише затягував час, щоб згодом змінити Договір в судовому порядку та відкласти виконання на невизначений строк.
Відповідач вважає необґрунтованим твердження позивача про те, що у зв`язку з воєнним станом він був позбавлений можливості виконати взяті на себе грошові зобов`язання, оскільки безпосередньо внаслідок воєнного стану позивачем втрачена можливість здійснювати свій основний вид діяльності - перевалку нафти в морських портах. 
Відповідач вказує, що позивач не позбавлений можливості вжиття заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості, зокрема, вимагати від ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» (Боржника за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р.) сплати на корить позивача 59985170,00 грн. та відповідних штрафних санкцій. Проте, позивач не вчинив жодної дій, спрямованих на примусове чи добровільне виконання Боржником свого зобов`язання. Жодних доказів вжиття таких заходів по стягненню заборгованості або ж її безнадійності в силу об`єктивних обставин позивачем не надано.
На думку відповідача, воєнний стан, на який спирається позивач, ніяким чином не перешкоджав позивачу вчиняти дії щодо стягнення з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» заборгованості у розмірі 59985170,00 грн., а отримані кошти використати для оплати (хоча б частково) на користь відповідача грошового зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р.
Також, відповідач зазначає щодо можливої наявності в позові ознак зловживання позивачем правом.

Позиція суду.

Між Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс–Галичина» та Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» укладено Договір про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р., за умовами якого Публічне акціонерне товариство «Нафтопереробний комплекс–Галичина» відступило, а Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» набуло право вимоги до Публічного акціонерного товариства «Нафтохімік Прикарпаття» щодо виконання частини грошового зобов`язання у розмірі 59985170,00 грн. за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-006 від 26.01.2021 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс–Галичина» та Публічним акціонерним товариством «Нафтохімік Прикарпаття».
За відступлення права вимоги Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» зобов`язалось сплатити Публічному акціонерному товариству «Нафтопереробний комплекс–Галичина» грошову суму у розмірі 59985170 грн. до 30 червня 2022 року.
В подальшому, між сторонами укладено Додаткову угоду від 27.06.2022 р. до Договору № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. про відступлення права вимоги, за умовами якої строк виконання зобов`язань Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» по сплаті Публічному акціонерному товариству «Нафтопереробний комплекс–Галичина» коштів у розмірі 59985170,00 грн. за відступлення права вимоги було продовжено до 30 червня 2023 року.
Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» звернулось до суду з цим позовом, в якому просить змінити зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. з урахуванням Додаткової угоди від 27.06.2022 р. в частині строку, визначеного у підпункті 1.5.1. пункту 1.5. Розділу 1 «Загальні положення», для сплати залишку суми у розмірі 58995551,00 грн. – у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору та встановити позивачу новий строк виконання грошового зобов`язання перед Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс–Галичина» зі сплати суми у розмірі 58995551,00 грн. за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. – не пізніше трьох місяців після припинення (скасування) воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Відповідно до ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:
1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;
3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Згідно ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України, зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.
Отже, зміна договору за рішенням суду у зв`язку з істотною зміною обставин допускається лише у виняткових випадках, при цьому для такої зміни позивач повинен довести наявність одночасно всіх чотирьох умов, зазначених у ч. 2 ст. 652 ЦК України.
Верховний Суд у постанові від 16.08.2023 р. у справі № 910/17639/21 звернув увагу на те, що внесення змін до договору за рішенням суду є виключною мірою, яка пов`язана з втручанням суду в свободу договору, господарську діяльність сторін, і таке втручання може відбуватися лише у разі виникнення значного і вочевидь несправедливого дисбалансу між інтересами сторін внаслідок зміни обставин.
Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» вказує, що наявні всі чотирьох умов, зазначені ч. 2 ст. 652 ЦК України, для зміни Договору про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. за рішенням суду, а саме:
− на момент укладення Договору про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. сторони не могли передбачити настання обставин, пов`язаних із повномасштабною військовою агресією російської федерації проти України, запровадженням воєнного стану, блокуванням морських портів, порушенням логістичних ланцюгів та іншими негативними наслідками, які безпосередньо вплинули на можливість належного виконання господарських зобов`язань. Сторони укладали Договір, виходячи із звичайного перебігу господарської діяльності, стабільності економічного середовища та прогнозованості комерційних відносин, тобто без урахування обставин воєнного часу;
− зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона - ПрАТ «Синтез Ойл» - не могла усунути, навіть проявивши максимальну обачність та турботливість. Негативні наслідки, які зазнає ПрАТ «Синтез Ойл» (заборона перевантаження нафти та нафтопродуктів в Одеському морському порту у зв`язку з воєнним станом, що унеможливлює нормальне здійснення господарської діяльності позивача), жодним чином не залежать від волевиявлення позивача та мають характер форс-мажору;
− виконання Договору про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. в первісно визначені строки призводить до істотного порушення співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки за існуючих умов ПрАТ «Синтез Ойл» позбавлене можливості отримувати прибуток у звичному обсязі, а отже - належним чином виконати грошові зобов`язання. Це фактично позбавляє позивача того економічного результату, на який він розраховував при укладенні Договору;
− Договору про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. не передбачає покладення ризиків надзвичайних обставин на ПрАТ «Синтез Ойл», оскільки сторони не передбачали жодних застережень на випадок настання форс-мажорних обставин.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що на момент укладення Договору про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. сторони не могли передбачити настання обставин, пов`язаних із повномасштабною військовою агресією російської федерації проти України, запровадженням воєнного стану та його наслідками.
Однак, у зв`язку з вказаними обставинами (введенням воєнного стану) між сторонами укладено Додаткову угоду від 27.06.2022 р. до Договору № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. про відступлення права вимоги, якими змінено (продовжено) строк виконання грошового зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. до 30.06.2023 р. 
З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами відповідача про те, що укладаючи Додаткову угоду від 27.06.2022 р. до Договору про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. вже під час дії воєнного стану в України, позивач в повній мірі усвідомлював ризики та погодився з новим строком виконання зобов`язань, а зазначені ним непередбачувані обставини, пов`язаних із запровадженням воєнного стану та його наслідками, вже існували на момент укладення вказаної додаткової угоду.
У постанові Верховного Суді від 10.10.2024 р. у справі № 910/332/24 наведено правовий висновок про те, що позивач міг і повинен був при певній обачності передбачити виникнення труднощів у виконанні договору, що пов`язані з введенням воєнного стану, зважаючи на те, що на момент укладення договору по всій території України вже було введено воєнний стан. Тому настання зазначених подій не може розглядатись як підстава для внесення змін в окремі пункти договору та додатку № 3 до нього у зв`язку з істотною зміною обставин.
У даному випадку, укладаючи Додаткову угоду від 27.06.2022 р. про зміну (продовження) строку виконання грошового зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-050/1, позивач зобов`язаний був врахувати можливі труднощів у виконанні Договору про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р., що пов`язані з введенням воєнного стану та його наслідками (блокуванням морських портів, забороною перевантаження нафти та нафтопродуктів в Одеському морському порту тощо), оскільки на час укладення вказаної Додаткової угоди вже був введений воєнний стан по всій території України.
Більше того, як вірно вказує відповідач, позивачем не вчинено жодних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості, зокрема з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» у розмірі 59985170,00 грн., яка була набута позивачем за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р.
У позовній заяві позивач стверджує, що введення воєнного стану в Україні та його наслідки (зокрема заборона перевантаження нафти та нафтопродуктів в Одеському морському порту) повністю позбавило позивача можливості заробляти грошові кошти своєю виробничою діяльністю, а отже належним чином виконати грошові зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р.
Відповідно до п. 2.4. Договору про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р., право вимоги, зазначеної у п. 1 цього Договору, переходить до Нового кредитора з моменту набрання чинності цим Договором.
Отже, з моменту укладення Договору про відступлення права вимоги № 32/21-050/1, тобто з 02.08.2021 р., позивач мав повний обсяг прав, які перейшли від відповідача, для отримання (стягнення) належних йому грошових коштів від ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» у розмірі 59985170,00 грн. 
Однак, позивач не вчинив жодних заходів щодо стягнення з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» заборгованості у розмірі 59985170,00 грн., за рахунок якої позивач міг виконати зобов`язання перед відповідачем за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р.
При цьому, реалізація заходів щодо стягнення з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» заборгованості взагалі не пов`язана з введенням воєнного стану в Україні та його негативними наслідками.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості реалізації права вимоги до ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» та стягнення заборгованості у розмірі 59985170,00 грн. у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні чи іншими обставинами. Зокрема, матеріали справи не містять доказів неплатоспроможності ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», перебування останнього у процедурі банкрутства, припинення чи фактичного нездійснення господарської діяльності, відсутності майна або коштів для виконання грошового зобов`язання, а також інших обставин, які б об`єктивно унеможливлювали стягнення відповідної заборгованості.
Суд зазначає, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які мають право розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.
Частиною 3 статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що не допускаються дії особи, які вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.
Дії позивача щодо посилання на воєнний стан в Україні як на підставу для зміни строків виконання грошового зобов`язання, при одночасному невчиненні будь-яких заходів щодо виконання власного грошового зобов`язання перед відповідачем, зокрема щодо стягнення з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» заборгованості у розмірі 59985170,00 грн., не відповідають принципу добросовісності та призводять до порушення справедливого розподілу між сторонами негативних наслідків зміни обставин.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
У даному випадку позивачем не доведено наявність одночасно всіх чотирьох умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, для зміни договору за рішенням суду у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору. 
Відтак, у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез ОЙЛ» до Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» про зміну зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. в частині строку оплати за відступлення права вимоги у зв`язку з істотною зміною обставин слід відмовити.
Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, сплачений позивачем судовий збір слід покласти на позивача.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 3, 7, 8, 11, 42, 46, 73, 74, 76, 86, 123, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позову Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез ОЙЛ» до Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» про зміну зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-050/1 від 02.08.2021 р. в частині строку оплати за відступлення права вимоги у зв`язку з істотною зміною обставин та встановлення нового строку виконання грошового зобов`язання – відмовити.

Повне рішення складено 22 липня 2026 року.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Цікало А.І.