Справа №443/917/26
Провадження №2/443/823/26

РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)

13 липня 2026 року         місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Павліва А.І., 
секретар судового засідання Стасів С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив:
Стислий виклад позиції сторін.
ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» подало до суду позов до ОСОБА_1 (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором №223177 від 10.06.2018 в розмірі 76 872,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3 000,00 грн; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 73 872,00 грн, а також понесені судові витрати а саме: судовий збір у сумі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що 10.06.2018 між ТОВ «ФК «Верона» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 223177 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Згідно умов кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 3 000,00 грн, дата надання кредиту: 10.06.2018, відсоткова ставка 1,9 % (процентів) на добу. 10.06.2018 на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 3 000,00 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 20.02.2026 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 76 872,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 3 000,00 грн; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 73 872,00 грн. 01.12.2023 року між ТОВ «ФК «Верона» та ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» укладено договір відступлення права вимоги №1-01/12/2023, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 01.12.2023 року до договору відступлення права вимоги №1-01/12/2023, ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у поданій позовній заяві просить справу розглядати за його відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоч повідомлений про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.
Представником позивача подано заяву про розподіл судових витрат (а.с.17-19).

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 11.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.10-11).
Ухвалою судового засідання від 08.06.2026 відкладено розгляд справи (а.с.26-27).
Зважаючи на вимоги статті 280 та частини 2 статті 247 ЦПК України, судом 09.07.2026 проведено заочний розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення.

Позиція суду.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Відповідно до пропозиція укласти договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту(оферта) № 223177 від 10.06.2018 ТОВ «ФК «Верона» (ТМ «Гроші всім») запропонувала ОСОБА_1 укласти договір позики на таких умовах:
Позикодавець зобов`язується надати Позичальникові грошові кошти у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (надалі - «позика») на умовах терміновості, повернення та платності, в національній валюті України - гривні у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів (сума позики) та сплатити проценти за користування позикою у розмірі та порядку, встановлених Договором (п.1.1. Договору);
загальний розмір наданої позики (сума коштів, які Позикодавець зобов`язується надати Позичальникові за цим Договором) складає 3,000.00 гривень (надалі за текстом - «сума позики») (п.1.2. Договору);
строк, на який надається позика, складає 29 календарних днів з моменту підписання цього Договору та перерахування (видачі) коштів Позичальнику, а саме: з 10.06.2018 року по 08.07.2018 року включно (п.1.3. Договору);
проценти за користування позикою нараховуються на суму позики, а у разі часткового погашення - на непогашену частину, та встановлюються в розмірі 1,90 % від суми позики в день, що на рік становить (реальна річна процентна ставка становить) 693,5 % від суми позики. Тип процентної ставки - фіксована (п.1.4. Договору);
Загальна вартість позики становить 4,653.00 гривень. Загальна вартість позики визначається як сума загального розміру позики (сума коштів, які надані та/або можуть бути надані Позичальнику), процентів за користування позикою, комісії та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги позикодавця та кредитного посередника (за наявності) за умови своєчасного та повного виконання Позичальником умов договору позики відповідно до графіку платежів (п.1.1. Договору);
проценти за користування позикою нараховуються Позикодавцем в день надання позики у фіксованому незмінному розмірі за кожен день за період з моменту списання коштів за позикою з поточного рахунку Позикодавця до моменту повернення коштів на поточний рахунок Позикодавця, але не більше строку, на який надається позика (п.3.2. Договору);
сума платежу, дата платежу в рахунок повернення позики та сплати процентів (надалі - платіж), терміни їх нарахування та сплати, визначаються згідно із Графіком платежів який містить розрахунок загальної вартості позики (суми наданої позики та сума процентів за користування позикою) із зазначенням періодичності, терміну та розмірів платежів Позичальника. Повернення суми позики (грошові кошти, які Позикодавець надав у позику, а Позичальник отримав за цим Договором) та сплата суми процентів здійснюється Позичальником відповідно до наступного Графіку платежів: сума позики - 3 000,00 грн, сума нарахованих процентів - 1 653,00 грн, загальна вартість позики - 4 653,00 грн, термін платежу - 08.07.2018 (п.4.2. Договору);
за невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та умов даного Договору (п.6.1. Договору);
закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань, які мали місце під час дії цього Договору (п.6.6. Договору);
строк дії цього Договору складає 29 днів, починає свій перебіг у момент, визначений у п.9.1 цього Договору та закінчується 08.07.2018 (п.9.2. Договору);
закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п.9.3. Договору);
продовження дії Договору (пролонгація) можливе за умови, якщо Позичальник повністю сплатив нараховані проценти за весь строк користування позикою не пізніше останнього дня цього строку. Сторони дійшли згоди, що сплата Позичальником нарахованих процентів у повному обсязі є його згодою на автоматичну пролонгацію Договору на тих самих умовах на наступні 10 календарних днів без необхідності укладання сторонами Додаткової угоди. Кількість таких пролонгацій не обмежена (п.9.4. Договору);
до укладання цього Договору Позикодавець, керуючись ч.3 ст.207 Цивільного кодексу України, пропонує Позичальнику, а Позичальник надав згоду, усвідомлюючи її правові наслідки, на використання в якості аналога власноручного підпису для підписання цього Договору електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надається Позикодавцем (п.10.10. Договору) (а.с.32-34).
ОСОБА_1 заповненням, підписанням і направленням Акцепту відповідно до ст.ст. 638, 642 Цивільного кодексу України, прийняв (акцептував) пропозицію укласти Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (Оферта) та згодний(-на) з умовами Оферти Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Верона". Акцепт про прийняття пропозиції Позикодавця укласти електронний договір є його згодою, як Позичальника, на укладення електронного Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на умовах, які відповідають викладеним у оферті умовам., зокрема: сума позики - 3 000,00 грн, сума нарахованих процентів - 1 653,00 грн, загальна вартість позики - 4 653,00 грн, термін платежу - 08.07.2018.
Акцепт містить дані позичальника, а саме: його ПІБ - ОСОБА_1 , особисті ідентифікуючі дані, дані паспорта, місце проживання, контактний номер телефону, електронну адресу, а також інформацію про підписання його ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора (а.с.35-36). 
За змістом довідки про ідентифікацію ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 223177 від 10.06.2018 ідентифікований ТОВ «ФК «Верона». Акцепт договору позичальником здійснено шляхом підписання його аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, надісланого йому на номер телефону НОМЕР_2 (а.с.37).
Відповідно до виписки з особового рахунку за Кредитним договором №223177, заборгованість ОСОБА_1 станом на 20.02.2026 складає 76 872,00 грн, з яких 3 000,00 грн - прострочене тіло, 73 872,00 грн - прострочені відсотки (а.с.38). 
Згідно з інформацією ТОВ «Платежі Онлайн» від 07.04.2026 10.06.2018 перераховано кошти у сумі 3 000,00 грн на картку НОМЕР_1 за договором № 223177 (а.с.39-40).
01.12.2023 між ТОВ «ФК «Верона» та ТОВ «ФК Айкон Дебет Коллекшн» укладено договір № 1-01/12/2023 відступлення права вимоги, умовами якого встановлено, що в порядку та на умовах, визначених Договором, Кредитор відступає за плату Новому кредитору належні йому Права Вимоги за Кредитним договором, а Новий кредитор заміняє Кредитора як сторону - кредитора у Кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за Кредитним договором. Новий кредитор сплачує Кредитору вартість Прав вимоги, що відступаються (відчужуються), в порядку та на умовах, передбачених Договором. При цьому Новий кредитор набуватиме статус правонаступника Кредитора відповідно до чинного законодавства України, у виконавчому проваджені та усіх судових спорах, пов`язаному з Правом вимоги (п.1.1. Договору). В дату підписання цього Договору відступлення Прав Вимоги Кредитор вважається таким, що відступив, а Новий кредитор таким, що набув Права Вимоги до Боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони - кредитора за Кредитним договором. Права Вимоги переходять до Нового кредитора в повному обсязі. З дати підписання Договору відступлення Права Вимоги Новий кредитор вправі самостійно розпоряджатися Правом Вимоги на власний розсуд без згоди Кредитора (п.1.2. Договору).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору № 1-01/12/2023 відступлення права вимоги від 01.12.2023 ТОВ «ФК Айкон Дебет Коллекшн» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 223177 від 10.06.2018 на загальну суму заборгованості 76 872,00 грн (а.с.73).

Зміст спірних правовідносин.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (ТОВ «ФК «Верона», парво вимоги від якого перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшин») за договором позики, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Норми права, які застосував суд.
За змістом норми статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини 1, 2 статті 639 ЦК України).
Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Закон України «Про електронну комерцію» (далі - Закон №675-VIII) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції
Відповідно до приписів частин 3-5 статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Згідно з вимогами частин 6-7 статті 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина 12 статті 11 Закону №675-VIII).
Відповідно до приписів статті 12 Закону №675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Також, судом враховано норми статей 11, 203, 205, 207, 598, 599, 611, 626, 1046-1049 ЦК України, які визначають підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, форм правочину та способи волевиявлення, вимоги до письмової форми правочину, підстави припинення зобов`язання та припинення зобов`язання виконанням, правові наслідки порушення зобов`язання, поняття та види договору, договір позики та його форму, проценти за договором позики та обов`язок позичальника повернути позику.
Відповідно до приписів частини 4 статті 263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що «за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
У постанові від 07 жовтня 2020 року в справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071св20) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що «без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року у справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20) вказано, що: «у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зроблено висновок, що «у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party)».

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.
Надавши оцінку аргументам сторони позивача та дослідивши матеріали справи, суд зауважує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Водночас, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Аналіз матеріалів справи, зокрема договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 223177 від 10.06.2018 (далі - Договір позики), дозволяє дійти висновку, що ОСОБА_1 , як позичальник за цим договором, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця ТОВ «ФК «Верона», надавши персональні дані, а саме: ПІБ, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, місце проживання, номер банківського рахунку, мобільного телефону, електронної пошти, необхідні для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора з метою його підписання.
Також, суд зауважує, що Договір позики включає всі істотні умови, які передбачені для цього виду договорів.
Суд зазначає, що без отримання повідомлення на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна та пароля особистого кабінету, укладення Договору позики було б неможливим.
Оскільки Договір позики підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, який наданий йому кредитодавцем саме з цією метою, що підтверджується матеріалами справи, тому суд доходить переконання, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину - Договору позики.
Факт одержання коштів ОСОБА_1 підтверджується інформацією ТОВ «Платежі онлайн», яка засвідчує обставину перерахування грошових коштів 10.06.2018 у сумі 3 000,00 грн на банківську картку, яку ОСОБА_1 вказав саме з цією метою.
Окрім цього, перерахування коштів узгоджується із встановленими обставинами справи, зокрема з тим, що воно здійснено у день укладення Кредитного договору, а його розмір відповідає сумі, визначеній у зазначеному правочині.
Таким чином, суд доходить обґрунтованого висновку, що між ТОВ «ФК «Верона» та ОСОБА_1 у передбаченому законом порядку був укладений Договір позики, а позичальник, після отримання кредитних коштів у обумовленому розмірі, зобов`язання, що виникли з цього правочину, належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість перед позикодавцем та, у подальшому, новим кредитором.
Підстав вважати, що сума заборгованості в частині тіла кредиту в розмірі 3 000,00 грн суперечить умовам Кредитного договору та розрахована неправильно, судом не встановлено. 
Водночас, суд звертає увагу на те, що сторонами Договору узгоджені умови кредитування, що вбачається оферти та акцепту договору позики кредит № 223177 від 10.06.2018, а саме: сума позики - 3 000,00 грн, сума нарахованих процентів - 1 653,00 грн, загальна вартість позики - 4 653,00 грн, строк дії договору - 29 днів і закінчується 08.07.2018. 
Аналіз змісту Договору позики дає підстави для висновку, що він не містить інших умов, які б визначали продовження строку кредитування або строку нарахування договірних процентів, окрім механізму пролонгації, передбаченого пунктом 9.4 Договору. За умовами цього пункту строк дії Договору може бути продовжений на 10 календарних днів необмежену кількість разів за умови повної сплати Позичальником нарахованих процентів за весь строк користування позикою не пізніше останнього дня такого строку. Разом із тим матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження виконання Позичальником зазначеної умови, а відтак і доказів продовження строку дії Договору після 08.07.2018.
Умови Договору позики, які визначають, що закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору, регулюють наслідки невиконання зобов`язання, але не встановлюють новий строк користування кредитом і не передбачають автоматичного продовження права кредитодавця нараховувати договірні проценти.
Додатково суд враховує, що у витягу з реєстру боржників, поданому позивачем, датою закінчення кредитного договору зазначено 08.07.2018, що узгоджується з умовами самого Договору позики.
Суд зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені Договором позики проценти за користування кредитом припинилося зі спливом визначеного сторонами строку кредитування - 08.07.2018. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що після цієї дати дія Договору позики була продовжена у порядку, передбаченому пунктом 9.4, а відтак позивач не довів наявності договірної підстави для подальшого нарахування процентів.
За таких обставин заявлені до стягнення проценти можуть бути стягнуті лише за період дії Договору позики, тобто до 08.07.2018 включно.
Водночас суд зазначає, що після спливу строку кредитування правовідносини сторін набувають охоронного характеру, а права та інтереси кредитодавця забезпечуються положеннями частини другої статті 625 ЦК України, яка регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Разом з тим вимоги про стягнення сум, передбачених зазначеною нормою, у цій справі позивачем не заявлені.
Враховуючи викладене у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором позики у сумі 4 653,00 грн.
Також, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що ухвалене у цій справі рішення є заочним, а відтак може бути переглянуто судом за його заявою, поданою у визначений процесуальним законом строк (протягом тридцяти днів з дня його проголошення).

Розподіл між сторонами судових витрат.
Судовий збір.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає покладенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 161,08 грн (4 653,00 х 100% : 76 872,00 = 6,05%; 2 662,40 : 100% х 6,05% = 161,08).

Витрат на професійну правничу допомогу.
Витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн, які сторона позивача просить стягнути з відповідача, підтверджуються доданими до позовної заяви доказами, а саме: Договором №09/07/2025 про надання правової допомоги від 09.07.2025, у якому сторони обумовили його істотні умови, зокрема предмет договору, його ціну та порядок розрахунків (а.с.44-45), Додатковою угодою № 1 від 20.01.2026 до Договору №09/07/2025 про надання правової допомоги від 09.07.2025, якою сторони погодили змінити розмір правової допомоги адвоката (гонорару) (а.с.46), актом про отримання правової допомоги від 02.06.2026, у якому сторони погодили надання та прийняття правової допомоги - наданих послуг, часу та їх вартості, яка становить 13 000,00 грн (а.с.20, 51), платіжною інструкцію № 2820 від 02.06.2026 про оплату вартості правничої допомоги за Договором №09/07/2025 про надання правової допомоги від 09.07.2025 у сумі 13 000,00 грн (а.с.21).
При вирішенні питання розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу судом взято до уваги норми статей 133, 137, 141 ЦПК України, якими передбачено види судових витрат, витрати на професійну правничу допомогу та розподіл судових витрат між сторонами.
Окрім цього, суд враховує правові висновки, зроблені Верховним Судом з цього питання. Зокрема:
у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі від 18 лютого 2022 року у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Також, суд зважає на положення пункту пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України, згідно з якими загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Оцінивши аргументи сторони позивача, суд зазначає, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн, з огляду на: зміст та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), не складність справи, усталеність судової практики при розгляді справ цієї категорії, ціну позову, - не відповідає критеріям розумності та співмірності і є надмірною. 
Так, суд зауважує, що спір виник із типових кредитних правовідносин, правове регулювання яких є усталеним, а судова практика щодо вирішення таких спорів є сталою та сформованою. Справа не вимагала проведення складного правового аналізу, дослідження значного обсягу доказів, формування нових правових позицій чи вирішення складних питань права.
Разом із тим суд встановив, що частина робіт, зазначених в акті про отримання правової допомоги від 02.06.2026, не підтверджується матеріалами справи. Так, адвокатом заявлено про надання послуг щодо складання інших клопотань, заяв до суду, інших процесуальних документів та моніторингу процесуального статусу судової справи. Водночас із матеріалів справи вбачається, що після звернення до суду з позовною заявою представником позивача подано лише заяву про розподіл судових витрат. Інші процесуальні документи у справі відсутні.
Крім того, суд враховує, що послуги щодо проведення зустрічі та консультації клієнта, аналізу перспектив судового врегулювання спору, підготовки доказів до позовної заяви та моніторингу судової практики є взаємопов`язаними із підготовкою позовної заяви та не можуть оцінюватися ізольовано одна від одної як самостійні види правничої допомоги, оскільки становлять єдиний комплекс дій, необхідних для звернення до суду.
Окрім цього, суд враховує, що позовна заява подана до суду через підсистему «Електронний суд», а тому твердження про понесення канцелярських витрат, пов`язаних із виготовленням копій документів та відправленням поштової кореспонденції, саме по собі не підтверджує їх фактичне здійснення. При цьому жодних належних доказів понесення таких витрат (фіскальних чеків, поштових квитанцій, інших платіжних документів) позивачем суду не надано.
За наведених обставин, суд вважає обґрунтованими витратами на професійну правничу допомогу у цій справі суму у розмірі 2 000,00 грн, яка відповідно до вимог статті 141 ЦПК України підлягає покладенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 121 грн (2 000,00 : 100% х 6,05% = 121).
На підставі статей 11, 526, 598, 599, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1046-1049 Цивільного кодексу України, статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд 

ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, ідентифікаційний код юридичної особи 44002941) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» заборгованість за Договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 223177 від 10.06.2018 у сумі 4 653 (чотири тисячі шістсот п`ятдесят три) грн, з якої: 3 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1 653,00 грн - прострочена заборгованість за відсотками.
У решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» судовий збір у сумі 161,08 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 121,00 грн, а всього 282 (двісті вісімдесят дві) грн 08 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного судового рішення - 13 липня 2026 року. 

Головуючий суддя А.І. Павлів