Справа №403/293/26 провадження № 2/403/454/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2026 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю., 
при секретарі судового засідання Карпяк Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту рішення - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 24147 грн. 50 коп.. 
Позов обгрунтовується тим, що 09 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (далі по тексту рішення - ТОВ «1 БАНК»), як первісним кредитором, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір надання коштів у кредит №71357822, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики, а також комісію за надання кредиту. Відповідно до п.5 кредитного договору цей договір був укладений у формі електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та застосуванням сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України «про електронну комерцію». На виконання умов договору ТОВ «1 БАНК» перерахував відповідачу кредитні кошти в сумі 13000,00 грн. на вказаний ним номер картки НОМЕР_1 . Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, а також відступлення ТОВ «1 БАНК» на підставі договору факторингу №26/01/26 від 26 січня 2026 року права вимоги за цим договором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за тілом кредиту - 13000 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками - 2957 грн. 50 коп., заборгованість по процентам за понадстрокове користування кредитом - 6240 грн. 00 коп. та комісію за надання кредиту - 1950 грн. 00 коп., а всього: 24147 грн. 50 коп..
З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі судові витрати.
Відповідач по справі ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подав.

ІІ. Заяви та клопотання. 

Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» згідно письмових клопотань, викладених в прохальній частині позовної заяви, прохав розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі неявки відповідача в судове засідання (а.с.7). 
Згідно письмового клопотання, викладеного в прохальній частині позовної заяви, представник позивача прохав суд витребувати від АТ «Ощадбанк» інформацію про належність відповідачу ОСОБА_1 карткового рахунку № НОМЕР_1 та виписку про вказаному рахунку за період з 09 серпня по 14 серпня 2025 року (а.с.7).  
Згідно з клопотанням від 10 червня 2026 року представник позивача прохав суд витребувати від АТ «Ощадбанк» інформацію про: наявність у відповідача ОСОБА_1 картки банку (рахунку) станом на 09 серпня 2025 року; належність відповідачу картки банку (рахунку) № НОМЕР_1 ; надходження на вказаний картковий рахунок грошових коштів сумі 13000,00 грн. та виписку по картці банку (рахунку) № НОМЕР_1 за період з 09 серпня по 09 вересня 2025 року (а.с.91-93). 
03 червня 2026 року відповідачем ОСОБА_1 подана заява про долучення до справи доказів проходження ним військової служби на період отримання кредиту (а.с.68).
04 червня 2026 року відповідачем ОСОБА_1 подана заява про долучення до справи доказів відправлення позивачу копій документів, які ним були додані до матеріалів справи (а.с.82).
26 червня 2026 року відповідачем ОСОБА_1 подана заява про проведення розгляду справи без його участі, не визнання ним позовних вимог з огляду на те, що сума заборгованості є завищеною і на той факт, що на час оформлення кредиту він перебував на військовій службі (а.с.96).
Інших заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 01 червня 2026 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.53-54).
Ухвалою суду від 02 липня 2026 року клопотання представника позивача про витребування письмових доказів задоволено частково та витребувано від АТ «Державний ощадний банк України» виписку про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 , який був відкритий для обслуговування банківської картки відповідача ОСОБА_1 за період з 09 серпня по 09 вересня 2025 року включно. В задоволенні клопотання в іншій частині - відмовлено (а.с.97). 

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

09 серпня 2025 року між ТОВ «1 БАНК», як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71357822 (далі - Договір, кредитний договір), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом підписання цього договору відповідачем одноразовим ідентифікатором 63185, надісланим йому Товариством електронним повідомленням (а.с.10-16).
Згідно з пунктами 2.1, 2.2.1 Договору «1 БАНК» зобов`язується передати відповідачу у власність грошові кошти (позику) в сумі 13000,00 грн. на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
За змістом пункту 2.2 Договору: 1) строк кредитування (строк договору) складає 30 днів; процентна ставка в день, яка є фіксованою, становить 0,275%; 2) датою повернення кредиту (останній день) є 07 вересня 2025 року; 3) денна процентна ставка в день становить 0,775%; 4) процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною) - 4,00% за день; 5) пеня (в день) - 4,00%; 6) орієнтовна реальна річна процентна ставка - 1288,87%, орієнтовна загальна вартість кредиту - 16022,50 грн..
Комісія за надання кредиту - 15,00% від суми наданого кредиту, що складає 1950,00 грн.. 
Пунктом 1.25 Договору визначено, що проценти - грошові кошти, що нараховуються на суму позики і є платою за користування такою позикою.
Пунктом 1.29 Договору визначено, що проценти за понадстрокове користування кредитом - грошові кошти, що нараховуються на залишок суми кредиту у передбачених Договором випадках за невиконання позичальником умов Договору.
Згідно з пунктом 7.1 Договору позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим Договором (пролонгація) на підставі поданого до позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування кредитом здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку кредитування відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою.
Крім того, сторонами Договору також було погоджено, що якщо сума кредиту, зазначена в п.2 Договору перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати на дату укладення Договору, за користування кредитом понад встановлений Договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п.2.2 Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (пункт 10.7.1).
09 серпня 2025 року ТОВ «1 БАНК» на виконання умов кредитного договору було здійснено переказ грошових коштів в сумі 13000 грн. 00 коп. на картковий рахунок відповідача, спеціальним платіжним засобом до якого є картка за № НОМЕР_1 , що відповідає сумі позики та номеру його карткового рахунку, зазначених в Договорі (а.с.25).
Отримання відповідачем ОСОБА_1 кредиту в сумі 13000,00 грн. шляхом зарахування 09 серпня 2025 року цих грошових коштів на відкритий йому картковий рахунок, який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № НОМЕР_2 , підтверджується також випискою по вказаному рахунку, наданою АТ «Державний ощадний банк України» (а.с.25, 117-118).
06 вересня 2025 року між ТОВ «1 БАНК» та відповідачем була укладена додаткова угода №15719342 до кредитного договору, згідно з якою сторони домовились продовжити строк кредитування на 20 днів, визначивши датою повернення кредиту 27 вересня 2025 року (а.с.21).
26 вересня 2025 року між ТОВ «1 БАНК» та відповідачем була укладена додаткова угода №15859998 до кредитного договору, згідно з якою сторони домовились продовжити строк кредитування на 19 днів, визначивши датою повернення кредиту 16 жовтня 2025 року (а.с.19).
26 січня 2026 року між ТОВ «1 БАНК» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу №26/01/26, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за відповідний Реєстр за плату у спосіб, передбачений цим договором. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (пункти 1.1, 1.2 договору факторингу) (а.с.31-35). 
Строк дії договору факторингу №14/06/21 був визначений його сторонами до 31 грудня 2026 року (пункт 10.1).
Судом встановлено, що Акт прийому-передачі Реєстру боржників №2 за договором факторингу №26/01/26 від 26 січня 2026 року був підписаний сторонами договору факторингу 26 січня 2026 року (а.с.36).
Визначена в договорі факторингу ціна продажу була сплачена фактором клієнту 30 січня 2026, що підтверджується платіжною інструкцією №23757 від 30 січня 2026 року (а.с.37).
Як вбачається із витягу з Реєстру боржників №2 до договору факторингу №26/01/26 від 26 січня 2026 року ТОВ «1 БАНК» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №71357822 від 09 серпня 2025 року на загальну суму заборгованості 24147,50 грн., з яких сума основного боргу складає 13000,00 грн., заборгованість за відсотками - 2957,50 грн., заборгованість по процентах за понадстрокове користування позикою - 6240,00 грн. та комісія за надання кредиту - 1950,00 грн. (а.с.26).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем, загальна сума заборгованості відповідача за період з 09 серпня 2025 року (дата видачі кредиту) по 28 жовтня 2025 року складає: за тілом кредиту - 13000 грн. 00 коп., за нарахованими та несплаченими процентами - 2957 грн. 50 коп., за відсотками за понадстрокове користування позикою - 6240 грн. 00 коп., за комісією - 1950 грн. 00 коп.. Здійснені відповідачем оплати за кредитним договором: 06 вересня 2025 року - 715,00 грн. (зараховані на погашення процентів) та 26 вересня 2025 року - 2470,00 грн. (зараховані на погашення процентів) становлять разом 3185,00 грн.(а.с.27-29).
Під час судового розгляду справи відповідачем з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення ним 09 серпня 2025 року кредитного договору та отримання за ним грошових коштів (кредиту) у зазначеному вище розмірі.
Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом повністю відповідачем під час судового розгляду також надано не було.
Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 
Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.  Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов’язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.
Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання: 
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону).
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19).          Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що договір надання коштів у кредит №71357822 від 09 серпня 2025 року був підписаний відповідачем по справі після його ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитодавця ТОВ «1 БАНК»» за допомогою одноразового ідентифікатора 63185, надісланого відповідачу електронним повідомленням, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами. 
В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт позикодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання ним одноразового ідентифікатора у виді електронного повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим.
Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.
Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» щодо здійснення саме відповідачем електронного підпису кредитного договору №71357822 за допомогою одноразового ідентифікатора 63185 суду надано не було.
Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» н, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, з урахуванням викладеного, включення позивачем до умов кредитного договору плати у формі комісії за надання кредиту в розмірі 15% від суми кредиту (1950,00 грн.) відповідає положенням ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» та є правомірним.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).
З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором вбачається, що сума заборгованості за тілом кредиту складає 13000,00 грн., заборгованість за процентами - 2957,50 грн., заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом - 6240,00 грн. та заборгованість за комісією - 1950,00 грн.. Сума сплачених відповідачем грошових коштів становить 3185,00 грн..
Отримання кредиту в сумі 13000,00 грн. відповідачем не заперечується (а.с.92).
Надаючи оцінку правомірності нарахування процентів за кредитним договором в межах строку кредитування та процентів за понадстрокове користування кредитом, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на весь час призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об’єктів житлового фонду, та/або автомобіля.   У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №199/3051/14 викладено правовий висновок про те, що перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.     Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов’язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.    Подібний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2024 року у справі №426/4264/19.
З наявних в матеріалах цивільної справи довідки №45/1940 від 25 вересня 2025 року про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв’язку з військовою агресією російської федерації проти України вбачається, що лейтенант ОСОБА_1 в період часу з 24 лютого 2022 року по 17 червня 2022 року, з 24 серпня 2022 року по 21 листопада 2022 року, з 31 листопада 2022 року по 09 січня 2023 року, з 25 січня 2023 року по 26 січня 2023 року, з 17 березня 2023 року по 23 липня 2023 року, з 04 серпня 2023 року по 11 серпня 2023 року, з 01 листопада 2023 року по 20 листопада 2023 року, з 22 листопада 2023 року по 25 листопада 2023 року, з 05 грудня 2023 року по 15 грудня 2023 року, з 15 грудня 2023 року по 06 січня 2024 року, з 16 лютого 2024 року по 02 травня 2024 року, з 03 травня 2024 року по 05 травня 2024 року, з 19 липня 2024 року по 31 липня 2024 року, з 01 серпня 2024 року по 02 серпня 2024 року, з 13 жовтня 2024 року по 06 січня 2025 року, з 17 січня 2025 року по 21 січня 2025 року, з 19 лютого 2025 року по 27 лютого 2025 року та з 23 серпня 2025 року по 25 вересня 2025 року брав участь у таких заходах (а.с.69).
Крім того, зі змісту наданої відповідачем копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №9 від 09 січня 2026 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 20 листопада 2025 року №226 звільнений з військової служби у відставку відповідно до підпункту «б» (за станом здоров’я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) пункту 3 частини п’ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов’язок і військову службу» (а.с.70). 
Проходження відповідачем ОСОБА_1 військової служби, починаючи з 31 липня 2020 року, підтверджується також копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) №213 від 31 липня 2020 року та записами у належному йому військовому квитку (а.с.71, 74-80).
Отже, враховуючи, що в період часу з 31 липня 2020 року по 20 листопада 2025 року відповідач ОСОБА_1 був військовослужбовцем та проходив військову службу у складі Збройних Сил України, в тому числі брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв’язку з військовою агресією російської федерації проти України, на нього поширюються положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому правові підстави для нарахування йому процентів за користування кредитом в межах строку кредитування та процентів за понадстрокове користування кредитом за період з 09 серпня 2025 року по 28 жовтня 2025 року в загальній сумі 9197,50 грн. (2957,50 грн. + 6240,00 грн.) відсутні, внаслідок чого позов в цій частині задоволенню не підлягає.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов’язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов’язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності кредитного договору, укладеного між ним та первісним кредитором ТОВ «1 БАНК». 
Зазначений договір з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавався судом недійсним.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцією - є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.  
Судом враховується, що у даній справі відповідач здійснив часткове виконання умов кредитного договору шляхом сплати в рахунок погашення заборгованості за процентами 06 вересня 2025 року - 715,00 грн. та 26 вересня 2025 року - 2470,00 грн.; укладений відповідачем договір у встановленому законом порядку ним не оспорювався та не визнавався недійсним, дії фінансових установ щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення кредитної заборгованості.
На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобов’язань за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71357822 від 09 серпня 2025 року щодо повернення суми кредиту та комісії за надання кредиту, право грошової вимоги за яким у встановленому законом порядку було набуте позивачем на підставі договору факторингу №26/01/26 від 26 січня 2026 року, та приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за тілом кредиту в сумі 13000 грн. 00 коп. та за комісією за надання кредиту в сумі 1950 грн. 00 коп., а всього в загальному розмірі 14950 грн. 00 коп..

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом майнового характеру, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 2662 грн. 40 коп. (а.с.1).
З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» кошти по сплаті судового збору в розмірі 1648 грн. 32 коп. (2662 грн. 40 коп. (100%) - 1014 грн. 08 коп. (38,088829%), при цьому 38,088829% = 9197 грн. 50 коп. (сума процентів, у стягненні яких судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.
Вказані представником позивача в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, крім судового збору, - витрати, пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в сумі 1664,00 грн. (0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, з огляду на ненадання позивачем належних письмових доказів на підтвердження понесення ним даних витрат у зазначеному розмірі.
Інші судові витрати, пов’язані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, 
В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71357822 від 09 серпня 2025 року в загальній сумі 14950 грн. 00 коп. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок).
В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 1648 грн. 32 коп. (одна тисяча шістсот сорок вісім гривень тридцять дві копійки).
Повне ім`я та найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місцезнаходження: вул.Лісова, буд.№2 м.Бровари Броварський район Київська область, поштовий індекс 07400, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення). 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 05 серпня 2026 року.

Суддя С.Ю.Атаманова