Дата документу  Справа № 331/1237/26 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 331/1237/26 Головуючий в 1 інстанції Клименко Л.В. 
Провадження № 33/807/864/26 Доповідач у 2-й інстанції – Солодовніков Р.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року           м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Солодовніков Р.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Уткіна Олександра Євгеновича, потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2026 року, -
в с т а н о в и в :
1. Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Цією постановою до ОСОБА_3 за вчинене нею адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн, стягнуто судовий збір.
За постановою суду, 09 лютого 2026 року о 09 годині 28 хвилин водій Щербініна (Авілова)  поблизу буд. 111-А/1 по пр. Соборному в м. Запоріжжі, керуючи транспортним засобом Mitsubishi ASX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху не вибрала безпечної швидкості, не врахувала дорожню обстановку і стан транспортного засобу, чим здійснила наїзд на транспортний засіб Renault Dаster, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який стояв попереду та внаслідок удару здійснив неконтрольований рух та наїзд на транспортний засіб, що стояв попереду Mazda CX-5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушила п. 12.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає.
2. Вимоги, наведені в апеляційній скарзі, та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП. Постанову суду вважає незаконною. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилалася на те, що:
-судом першої інстанції не встановлено дійсні причини застосування водієм, який керував транспортним засобом Renault Dаster різкого гальмування;
-судом не встановлено хто саме з двох службовців Національної гвардії України в дійсності був учасником ДТП та керував пошкодженим транспортним засобом Renault Dаster;
-суд безпідставно самоусунувся від перевірки наявності у військового водія права на керування транспортним засобом та закріплення транспортного засобу;
-суд першої інстанції безпідставно та невмотивовано відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про призначення судової експертизи;
-судом першої інстанції здійснений розгляд справи у спрощеній формі.
Захисник також додав до апеляційної скарги клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, яке просив задовольнити.
3. Позиції учасників.
В засіданні апеляційного суду захисник Уткіна О.Є. підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити клопотання про призначення експертизи, скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити.
Потерпілі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заперечували проти призначення експертизи, просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Обидва водії надали пояснення щодо обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди. 
4. Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника – адвоката Уткіна О.Є., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення потерпілих, які заперечували проти її задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Приписами ч. 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши встановлені місцевим судом обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку, що суддя першої інстанції у повному обсязі дотримався вищенаведених вимог КУпАП щодо порядку провадження в справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим постановив законне та обґрунтоване судове рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, з огляду на таке.
Пунктом 2.3б ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Диспозиція ст.124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Отже, умовами настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею є: 1) наявність порушень учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху; 2) наявність пошкоджень транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; 3) наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.
Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема, даними:
-протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №586878 від 09.02.2026, відповідно до якого підтверджуються обставини, місце та час вчинення правопорушення. Протокол підписаний ОСОБА_4 без зауважень;
-схемою місця ДТП від 19.02.2026, яка містить графічне зображення місця ДТП з відображенням та фіксацією на ньому об`єктів та обставин, що стосуються події 09.02.2026, місце зіткнення транспортних засобів Mitsubishi ASX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , Renault Dаster, реєстраційний номер НОМЕР_2 , Mazda CX-5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , яке знаходиться на середній смузі руху проїзної частини пр. Соборного в м. Запоріжжі; транспортний засіб Mitsubishi ASX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав пошкодження переднього бамперу та капоту; транспортний засіб Renault Dаster, реєстраційний номер НОМЕР_2 – пошкодження задньої частини автомобіля, а саме кришки багажника, бамперу, а також переднього бамперу та передніх фар; транспортний засіб Mazda CX-5, реєстраційний номер НОМЕР_3 – пошкодження задньої частини автомобіля, а саме заднього бамперу та багажника;
-письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_1 , відповідно до яких 09.02.2026 приблизно о 09:28 він стояв у заторі на проспекті Соборному в сторону дамби навпроти заправки «Укрнафта» та почув удар в задню частину автомобіля;
-письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , відповідно до яких здійснював рух з вул. Української на пр. Соборний, в результаті чого потрапив у затор. Перебуваючи у заторі, приблизно о 09 годині 28 хвилин він відчув сильний удар в задню частину автомобіля;
-фотознімками з місця ДТП, на яких зафіксовано локалізацію пошкодження транспортних засобів, які утворились в результаті ДТП, а також розташування транспортних засобів після їх зіткнення.
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Суддя першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про достатність наявних доказів для встановлення вини  ОСОБА_3 та вмотивовано визнав її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції з огляду на таке.
Як встановлено з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 зазначено, що вона під час руху не вибрала безпечної швидкості, не врахувала дорожню обстановку і стан транспортного засобу, чим здійснила наїзд на транспортний засіб Renault Dаster, який стояв попереду та внаслідок удару здійснив неконтрольований рух та наїзд на транспортний засіб, що стояв попереду Mazda CX-5.
Апеляційний суд виходить з того, що дорожній рух становить діяльність з підвищеним ризиком, під час якої можуть виникати непередбачувані ситуації як в силу певних зовнішніх факторів, так і виду людських помилок, необережності, необачності, а також порушення ПДР. Тому на всіх учасників дорожнього руху покладається обов`язок дотримуватися не лише чітко визначених правил, як наприклад обмеження швидкості, але й загальних засад безпеки руху, що визначаються дорожньою обстановкою, що склалася.
Водій юридично зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.
Із наданих у справі пояснень ОСОБА_3 встановлено, що перед дорожньо-транспортною пригодою вона перестроїлася до середньої смуги руху, рухалася повільно, оскільки бачила попереду затор, після чого відчула зіткнення з автомобілем. Такі пояснення самі по собі свідчать, що водій була обізнана про ускладнену дорожню обстановку та наявність затору, а тому повинна була проявити підвищену уважність, забезпечити постійний контроль за дорожньою обстановкою, обрати безпечну швидкість руху та дотримуватися такої дистанції до транспортного засобу, що рухався попереду, яка б дала можливість своєчасно відреагувати на зміну дорожньої ситуації та уникнути зіткнення. Сам факт наїзду на автомобіль, що рухався попереду в умовах затору, свідчить про недотримання водієм вимог Правил дорожнього руху щодо вибору безпечної швидкості та дистанції.
Версія ОСОБА_3 про те, що водій автомобіля Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_2 , безпідставно та різко загальмував, чим створив аварійну обстановку, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду та спростовується сукупністю досліджених доказів.
Так, потерпілі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 послідовно пояснили, що всі транспортні засоби рухалися проспектом Соборним у складі потоку транспортних засобів в умовах затору. При цьому автомобіль Renault Duster рухався позаду автомобіля Mazda CX-5. Унаслідок наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_3 на задню частину автомобіля Renault Duster останній за інерцією зіткнувся із задньою частиною автомобіля Mazda CX-5.
Показання потерпілих є послідовними, взаємоузгодженими та відповідають механізму дорожньо-транспортної пригоди, встановленому іншими дослідженими у справі доказами.
Твердження сторони захисту про безпідставність гальмування автомобіля Renault Duster мають характер припущень, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і ґрунтуються виключно на суб`єктивному сприйнятті дорожньої обстановки особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.
З огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_3 порушення пункту 12.1 ПДР, яке перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не встановив, хто саме із двох військовослужбовців Національної гвардії України керував транспортним засобом під час дорожньо-транспортної пригоди, а також не перевірив наявність у водія права керування транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані. Зазначені обставини не мають правового значення для вирішення питання про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, не спростовують установлених судом фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди та жодним чином не впливають на висновок про її винуватість. 
До того ж під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 безпосередньо підтвердив, що саме він керував автомобілем Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у момент дорожньо-транспортної пригоди. Аналогічні відомості він повідомив і під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що відображено у його письмових поясненнях. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.
Згідно зі ст.ст. 251, 273 КУпАП експертиза може бути призначена в суді виключно у випадках, коли виникає потреба в спеціальних знаннях і з метою отримання даних, що мають значення для правильного вирішення справи.
Тобто, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду та вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для призначення експертизи, оскільки для встановлення фактичних обставин ДТП спеціальні знання у цьому випадку не потрібні. Наявні матеріали справи дають змогу встановити дійсні обставини, оцінити їх і зробити відповідний висновок щодо наявності або відсутності у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
При цьому судом враховано, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.
З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суддя першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 порушила вимоги пункту 12.1 ПДР, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
5. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Суд першої інстанції не допустив порушень вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, які могли б бути підставою для зміни або скасування правильного по суті рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. Натомість дослідженими у справі доказами у повному обсязі підтверджено наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Призначене судом адміністративне стягнення є законним, обґрунтованим, відповідає характеру вчиненого правопорушення та накладене в межах санкції, встановленої законом, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Постанову Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2026 року стосовно ОСОБА_3 залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду Р.С. Солодовніков