Справа № 309/1378/26
Провадження № 2/309/714/26

Р І Ш Е Н НЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
28 липня 2026 року         м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: Орос Я.В.
за участю секретаря: Калинич Н.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст цивільну справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.07.2025 року між ТОВ “УКР КРЕДИТ ФІНАНС” та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту було укладено електронний Договір про надання кредиту №1574-2992. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А1597 для підписання Кредитного договору №11574-2992 від 10.07.2025 року. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 20000,00 грн.; строк кредитування 365 днів; базовий період 15 днів; стандартна % ставка, комісія за видачу кредиту – 15,00 % від суми кредиту, знижена % ставка – 1,00 % в день. 
Позивач (через партнера ТОВ «ФК «Контрактовий дім» з яким укладено договір № 02/06/2020 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 10.06.2020 р. та який має ліцензію НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків № 21/772-рк від 29.04.2023 р.) видав Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про успішне перерахування платежу на карту отримувача (Відповідача), чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі.
Відповідач в свою чергу зобов`язання не виконав у зв`язку з чим, станом на 24.02.2026 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить: 72354,00 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 20 000,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами 39 354,00 гривень, заборгованість по комісії – 3000,00 грн., заборгованість за процентами які нараховані в порядку 625 ЦК України – 10 000,00грн.
Покликаючись на викладене, товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 72354,00 грн. та судові витрати в розмірі 2662,40 грн. судового збору.
Ухвалою суду від 20.04.2026 року справу прийнято до провадження судді Орос Я.В. та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідачу ОСОБА_1 направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив. 06.05.2026 року через систему «Електронний суд» відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого ОСОБА_1 не заперечує факт отримання кредитних коштів у розмірі 20 000,00 грн. за кредитним договором № 1574-2992 від 10.07.2025 р. та визнає зобов`язання щодо повернення суми основного боргу. Водночас відповідач заперечує проти стягнення нарахованих процентів у розмірі 39 354,00 грн., комісії за видачу кредиту у розмірі 3 000,00 грн та процентів за ст. 625 ЦК України у розмірі 10 000,00 грн. виходячи з наступного. 
03 лютого 2026 року відповідач, отримавши повідомлення від ТОВ «ДЕБТФОРТ УКРАЇНА», самостійно та негайно звернулась до кредитора з письмовою пропозицією врегулювати заборгованість шляхом поетапної (часткової) оплати та просила надати графік реструктуризації боргу. Оскільки відповідь не надійшла, відповідач повторно звернулась 05 лютого та 06 лютого 2026 року з аналогічними зверненнями, підтверджуючи свій намір погасити борг добровільно. Вказана переписка підтверджує, що відповідач не ухилялась від виконання зобов`язань, а навпаки активно намагалась знайти прийнятне для обох сторін рішення. Твердження позивача про «свідоме порушення зобов`язання» є безпідставним. 
Крім того, 06 лютого 2026 року уповноважений представник позивача ТОВ «ДЕБТФОРТ УКРАЇНА» у відповідь на звернення відповідача офіційно запропонував закрити заборгованість за сумою 46 000,00 грн із списанням залишку. Зазначену пропозицію відповідач вважає визнання самим кредитором того факту, що нарахована ним сума заборгованості у розмірі 72 354,00 грн є завищеною щонайменше на 26 354,00 грн. Крім того, у відповідь на прохання відповідача про реструктуризацію боргу кредитор запропонував лише розбити суму 46 000,00 грн на дві частини протягом одного місяця, що на думку відповідача є нереальними умовами для пересічного споживача.
Також, позивач нараховував проценти за ставкою від 0,75% до 1,00% на день, що складає 273–365% річних. Загальна сума нарахованих процентів (39 354,00 грн) перевищує суму виданого кредиту (20 000,00 грн) у 1,97 рази. Верховний Суд у Постанові від 12.02.2025 р. у справі № 679/1103/23 прямо зазначив, що вимога про нарахування та сплату відсотків у розмірі 2–3% на день є явно завищеною та не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності як складовим елементам принципу верховенства права (ч. 3 ст. 509, ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України). Аналогічно, ставка 1% на день (365% річних) є непропорційною реальним збиткам кредитора та не відповідає зазначеним принципам. Також відповідач звертає увагу суду, що сам кредитор, пропонуючи врегулювання боргу за 46 000,00 грн із списанням залишку, фактично визнав, що нараховані проценти є надмірними і не відображають його реальних збитків. Крім цього, відповідач ОСОБА_1 заперечує стягнення комісії за видачу кредиту та 10 000,00 грн. процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України.
Отже, відповідач ОСОБА_1 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії за видачу кредиту у розмірі 3 000,00 грн як нікчемної умови договору. На підставі ст. 551 ЦК України зменшити розмір процентів, що підлягають стягненню, до справедливого та розумного рівня, з урахуванням того, що: сам Кредитор визнав прийнятною суму врегулювання у 46 000,00 грн; Зменшити розмір процентів за ст. 625 ЦК України до суми, розрахованої виключно від розміру основного боргу (20 000,00 грн), а не від усієї накопиченої заборгованості включно з нарахованими відсотками. Позивач нараховував 3% річних від загальної суми боргу (~48 000 грн), що дало 400,00 грн на день. Натомість правильний розрахунок: 20 000,00 грн ? 3% ? 365 = 1,64 грн на день. За фактичний період прострочення сума за ст. 625 ЦК України є значно меншою за заявлені 10 000,00 грн.
27.07.2026 року відповідачем ОСОБА_1 долучено клопотання про розгляд справи без її участі, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, врахувавши доводи та докази, викладені у поданому відзиві на позовну заяву.
У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, фіксація процесу звукозаписувальними технічними засобами засідання згідно зі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.
Так як учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Так, відповідно до приписів ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2025 року між ТОВ “УКР КРЕДИТ ФІНАНС” та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1574-2992 (а.с.21-43). Згідно умов договору сума кредиту становить 20000 грн., строк кредитування строк кредитування 365 днів; базовий період 15 днів; стандартна % ставка, комісія за видачу кредиту – 15,00 % від суми кредиту, знижена % ставка – 1,00 % в день. Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор А1597 для підписання Кредитного договору №1574-2992 від 10.07.2025 року.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору, що підтверджується довідками про перерахування суми кредиту договором №1574-2992 від 10.07.2025 року (а.с.44). Відповідно Довідки про видачу коштів складеної директором ТОВ “УКР КРЕДИТ ФІНАНС” Є.Резуєвим вбачається, що ОСОБА_1 надано кредитні кошти в загальному розмірі на 20000 грн. (а.с.45).
Відповідач в свою чергу зобов`язання не виконав, кредитні кошти у встановлені терміни не повернув, у зв`язку з чим, станом 24.02.2026 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить: 72354,00 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 20 000,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами 39 354,00 гривень, заборгованість по комісії – 3000,00 грн., заборгованість за процентами які нараховані в порядку 625 ЦК України – 10 000,00грн., що підтверджено Розрахунком заборгованості (а.с.46-52).
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Важливо розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18).
Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним".
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина друга статті 1055 ЦК України).
Тобто, правовим наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд констатує, що у даному випадку договір кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора А1597, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 10.07.2025 року правочину. 
Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Щодо твердження відповідача ОСОБА_1 про надмірну суму заборгованості за нарахованими процентами у розмірі від 0,75% до 1,00% на день суд зазначає наступне. 
Положенням Кредитного договору №1574-2992 від 10.07.2025 року «Порядок та умови надання Кредиту пунктом 4.10.» Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною стандартною процентною ставкою: - 1.00% (одна ціла, нуль сотих процентів) за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього Договору. В цей період можливе використання Позичальником права користування Кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою та/або Пільговою процентною ставкою.- 0.74% (нуль цілих, сімдесят чотири сотих процентів) за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня дії Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше).
Щодо посилання ОСОБА_1 на позицію Верховного Суду у Постанові від 12.02.2025 р. у справі № 679/1103/23 суд звертає увагу на те, що дана позиція вказує на нарахування та сплату відсотків у розмірі 2–3% на день , однак у даному випадку процентна ставка не перевищує 1%.
Враховуючи вище наведене, відповідач була ознайомлена з умовами кредитного договору, зокрема з розміром процентної ставки та умовами нарахуваннями відсотків, а тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. 
Щодо заперечення ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по комісії –3000 грн., суд зазначає наступне. 
Так, положення 4.11. «Кредитного договору» передбачає, що Комісія за видачу кредиту становить 15.00 % (п`ятнадцять цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) від суми виданого Кредиту (якщо в цьому пункті Договору значення розміру комісії за видачу Кредиту вказано 0% (нуль відсотків), вказане означає, що комісія за видачу Кредиту є відсутньою). Нарахування комісії за видачу кредиту здійснюється на суму виданого за цим Договором Кредиту у день його видачі. Згідно Паспорту споживчого кредиту до Кредитного договору №1574-2992 від 10.07.2025 року у графі «Комісія за видачу кредиту» заначено: 15.00% від суми кредиту.
Отже комісія за надання кредиту була відображена в тексті Кредитного договору, який був підписаний відповідачем, що свідчить про обізнаність останньої щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за Кредитним договором.
Крім того, ОСОБА_1 також зазначає про зменшення суми заборгованості та нарахованих відсотків кредитодавцем при досудовому врегулюванні спору та наголошує, що вказана пропозиція може розцінюватись як визнання самим кредитором того факту, що нарахована ним сума заборгованості у розмірі 72 354,00 грн є завищеною щонайменше на 26 354,00 грн. При цьому право кредитодавця зменшувати суму боргу на досудовому етапі, оскільки це є проявом свободи договору та цивільного права на диспозитивність (ст. 6, 11 ЦК України) та при цьому не свідчить про визнання завищеної суми боргу. 
Отже, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору у відповідача виникла заборгованість, а тому вимога ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом – 20 000,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами – 39354,00 гривень, заборгованість по комісії –3000 грн., підлягає задоволенню. 
Щодо стягнення заборгованості по відсоткам у порядку 625 ЦК України– 10000 грн., суд зазначає наступне. 
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 10.07.2025 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.
Отже, суд вважає, що вимога позивача про стягнення по відсоткам у порядку 625 ЦК України з відповідача є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.
Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підлягають частковому задоволенню.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2294 грн.46 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 83, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.11, 258, 512, 514, 526, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 12 Закону України "Про електронну комерцію", суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю « Укр Кредит Фінанс» - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю « Укр Кредит Фінанс» ( ЄДРПОУ 38548598 місцезнаходження 01133 м. Київ бульвар Лесі Українки № 26 офіс 407) заборгованість за кредитним договором № 1574-2992 від 10.07.2025 р. у розмірі 62354 грн. (шістдесят дві тисячі триста п`ятдесят чотири ) з яких 20000 грн. –заборгованість за кредитом, 39354 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами та 3000 грн. комісії за надання кредиту. 
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю « Укр Кредит Фінанс» ( ЄДРПОУ 38548598 місцезнаходження 01133 м. Київ бульвар Лесі Українки № 26 офіс 407) пропорційно до суми задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 2294 грн.46 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 3 серпня 2026 р. 

Суддя
Хустського районного суду:       Орос Я. В.