29.07.26
33/812/248/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“29” липня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої – судді   Фаріонової О. М.

за участю секретарів   Каси Г., Козленко Ю. В.,
Гулого С. В.        
особи, яка притягується до 
адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 
захисника - адвоката   Бойченка Г. А.
прокурора    Брагара Д. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бойченка Г. А. на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2026 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-16 КУпАП.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції. 

Судом першої інстанції на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-16 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Встановлені судом першої інстанції обставини. 

Майор ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою - уповноваженим з питань запобігання та виявлення корупції ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на порушення ст. ст. 9, 11, 16, 17, 26 Статуту внутрішньої служби, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту, абз. 4 ч. 1 ст. 59 Закону України «Про запобігання корупції», «Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення», зареєстроване в Міністерстві юстиції України 21.03.2018 за № 345/31797, п. 1 розділу 1 «Типового положення про уповноважений підрозділ (уповноважену особу) з питань запобігання та виявлення корупції», затвердженого наказом НАЗК від 27.05.2021 № 277/21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.07.2021 за № 914/36536, функціональних обов`язків відповідальної особи за проведення роботи з питань запобігання та виявлення корупції ІНФОРМАЦІЯ_2 , затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.12.2025, діючи умисно, шляхом невиконання покладених на нього службових обов`язків, в умовах особливого період, у періоду з 08.01.2026 по 20.03.2026 інформування начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , Національному агентству з питань запобігання корупції або іншому спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері запобігання та протидії корупції не надавав, заходів щодо ініціювання питання про притягнення винних осіб до встановленої відповідальності не вживав, інформування Національному агентству з питань запобігання корупції про факт не направлення засвідченої в установленому порядку паперової копії наказу від 19.07.2024 № 305 та інформаційної картки до нього про накладення дисциплінарного стягнення на військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 не здійснив, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-16 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Бойченко Г. А. просить постанову скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-16 КУпАП. 

Зазначив, що нормативно-правовими актами, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення №13-СП/2026 від 24.03.2026 визначено загальний обов`язок уповноваженого з питань запобігання та виявлення корупції ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_1 щодо інформування НАЗК у разі ненаправлення службою управління персоналом ІНФОРМАЦІЯ_3 копії розпорядчого документу про накладення дисциплінарного стягнення та інформаційної картки до розпорядчого документа про накладення дисциплінарного стягнення на особу за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язанні з корупцією правопорушення, проте не визначено будь-яких часових рамок для здійснення такого інформування. 
Вважає, що вказана обставина унеможливлює притягнення до адміністративної відповідальності за бездіяльність ОСОБА_2 , строк до якої не обмежено будь-якими часовими рамками. 

Вказує, що ст. 172-16 КУпАП («Бездіяльність військової влади») передбачає відповідальність, зокрема, за умисне невиконання військовою особою покладених на неї службових обов`язків. Проте, для кваліфікації за цією статтею необхідний чіткий нормативний припис, який особа свідомо проігнорувала. 

Зазначає, що якщо нормативно-правовим актом, зокрема Законом України «Про запобігання корупції» або відомчими наказами Міноборони не встановлено конкретного строку для направлення повідомлення до НАЗК, така бездіяльність не може вважатися протиправною. 

На думку апелянта, не можливо встановити і час вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-16 КУпАП, оскільки останній повинен збігатися з часом закінчення строку на виконання певного обов`язку.

Зазначає, що вказані доводи суд першої інстанції не врахував, навіть при тому що ОСОБА_1 , як особа, що притягається до адміністративної відповідальності, звертав увагу про не визначеність нормативно-правовими актами строку виконання ним обов`язку щодо інформування НАЗК з вище зазначених підстав. 

Просить врахувати, що з долученого до матеріалів справи супровідного листа від 21.03.2026 на ім`я Національного агентства з питань запобігання корупції за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , на вказану адресу були направлені: витяг із наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідна інформаційна картка до розпорядчого документу, що підтверджується фіскальним чеком №R 0671271155343 від 21.03.2026.

Зазначив, що протокол про адміністративні правопорушення №13-СП/2026 за ч. 2 ст. 172-16 КУпАП складений 24.03.2026, тобто через 3 дні після виконання ОСОБА_1 свого обов`язку про інформування НАЗК з вказаного приводу. 

Також вказав, що саме з 09.02.2026 уповноважена особа прокуратури (прокурор Брагар Д. В.) вже мав документально підтверджені дані про військових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , причетних до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-16 КУпАП.

Тому вважає, що зазначення прокурором Брагаром Д. В. у протоколі про адміністративне правопорушення №13-СП/2026 дати виявлення адміністративного правопорушення як 19.03.2026, не відповідає дійсності та повністю спростовується матеріалами справи.

На думку апелянта, фактом виявлення адміністративного правопорушення є офіційна відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована в органах прокуратури 09.02.2026. Саме з цієї дати уповноважена особа прокуратури об`єктивно дізналася про наявність ознак правопорушення. 

Вважає, що перебіг тримісячного строку для накладення адміністративного стягнення розпочався 09.02.2026 та закінчився 09.05.2026. З урахуванням того, що 09.05.2026 є вихідним днем (субота), останнім днем строку притягнення до відповідальності був понеділок – 11.05.2026. 

Зазначив, що всупереч вимогам ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу та виніс постанову про визнання ОСОБА_1 винним та накладення штрафу лише 14.05.2026, тобто після закінчення встановленого законом тримісячного строку. 

Узагальнені доводи інших учасників судового провадження. 

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор Брагар Д. В. вважає постанову суду законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін. 

Позиції учасників судового провадження. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Бойченка Г. А. на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення прокурора Брагара Д. В., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, які були долучені до матеріалів справи, суд встановлено наступне.

Положення закону, яким керувався суд апеляційної інстанції при постановленні рішення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ч. 2 ст. 172-16 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за умисне невжиття заходів щодо припинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим, або ненаправлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків, вчинене в умовах особливого періоду.

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-16 КУпАП, суд першої інстанції послався на наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення № 13-СП/2026 від 24.03.2026;
- письмові пояснення ОСОБА_1 , 
- копію військового квитка НОМЕР_1 , виданого 22.03.2011; 
- наказ № 242 від 21.12.2025; 
- копію функціональних обов`язків;
- копію подання № 38-5-6-5296ВИХ від 20.11.2024;
- копію повідомлення № 394 від 31.01.2025,
- копію листа Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони № 38-5-6-162ВИХ-26 від 08.01.2026;
- копі відповіді № 533 від 09.02.2026; 
- копією наказу № 305 від 19.07.2024;
- копію листа Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони № 38-5-6-2323ВИХ-26 від 19.03.2026; 
- копію відповіді № 1221 від 20.03.2026; 
- письмові пояснення ОСОБА_4 ; 
- копією наказу № 112 від 08.05.2026.

Перелічивши вказані докази, суд першої інстанції не надав їм належної правової оцінки, не навів їх змісут. Як слідує з журналу судового засідання від 14.05.2026, суд фактично не досліджував вказані докази, а лише з`ясував думку учасників судового провадження з приводу обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , чим формально підійшов до розгляду вказаної справи. 

Разом з тим, під час апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції дослідив матеріали справи, та дійшов висновку, що рішення судом першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-16 КУпАП фактично прийнято правильно. 

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 13-СП/2026 від 24.03.2026, ОСОБА_1 діючи умисно, шляхом невиконання покладених на нього службових обов`язків, в умовах особливого період, у періоду з 08.01.2026 по 20.03.2026 інформування начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , Національному агентству з питань запобігання корупції або іншому спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері запобігання та протидії корупції не надавав, заходів щодо ініціювання питання про притягнення винних осіб до встановленої відповідальності не вживав, інформування Національному агентству з питань запобігання корупції про факт не направлення засвідченої в установленому порядку паперової копії наказу від 19.07.2024 № 305 та інформаційної картки до нього про накладення дисциплінарного стягнення на військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 не здійснив, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-16 КУпАП.

У цьому протоколі ОСОБА_1 зазначив, що протокол ним прочитано, викладені в ньому обставини він підтвердив та свою вину визнав.

З матеріалів справи встановлено, що 20.11.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 від Миколаївської спеціалізованої прокуратури надійшло корупційне подання з метою проведення службового розслідування за фактом притягнення головного спеціаліста мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності у виді штрафу за несвоєчасне подання декларації за 2022 рік.

В подальшому, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 надано відповідь за вихідним № 394 від 31.01.2025 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 проведено службове розслідування з метою встановлення причин та обставин, що призвели до неподання щорічної декларації деякими посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , за результатами якого на ОСОБА_5 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «Зауваження».

Надалі, 08.01.2026 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 від ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшов запит щодо надання відомостей про вжиті заходи щодо направлення матеріалів на НАЗК для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, відносно ОСОБА_5 , яка наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 305 від 19.07.2024 піддана дисциплінарній відповідальності у виді «Зауваження». У цьому запиті зокрема зазначено, що моніторингом Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення встановлено, що до Реєстру не внесена ОСОБА_5 , яка за порушення законодавства наказом від 19.07.2024 №305 притягалася до дисциплінарної відповідальності. 

Листом від 09.02.2026 №533 на вищевказаний лист від 08.01.2026 надано відповідь за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 та прокуратурі надано перелічені у листі документи. Виконавцем зазначений ОСОБА_1 . 

У письмових поясненнях ОСОБА_1 вказав, що з листом ІНФОРМАЦІЯ_5 від 08.01.2026 №38-6-162, яким повідомлялось про порушення порядку інформування ІНФОРМАЦІЯ_6 про притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 йому було відомо, оскільки він готував на нього відповідь. На запитання, чи допущено ним порушення в частині невжиття заходів з інформування НАЗК за період з 08.01.2026 по теперішній час, ОСОБА_1 відповів так, оскільки він не повідомив вказані відомості, хоча повинен був повідомити. Вину визнав. 

19.03.2026 Миколаївською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону повторно скеровано лист до ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому зазначено, що повторним моніторингом Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення встановлено, що станом на 19.03.2026 до Реєстру не внесена ОСОБА_5 , яка за порушення законодавства наказом від 19.07.2024 №305 притягалася до дисциплінарної відповідальності. 

Листом від 20.03.2026 №1221 на вищевказаний лист надано відповідь за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 та надані перелічені у листі документи. Виконавцем зазначений ОСОБА_1 . 

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що нормативно-правовими актами, які регулюють питання діяльності особи уповноваженої з питань запобігання корупції, не визначено конкретних часових рамок протягом яких, вона повинна вжити заходів реагування, з моменту виявлення факту неподання службовою особою управління персоналу копії розпорядчого документу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та інформаційної картки до розпорядчого документа про накладання дисциплінарного стягнення на особу за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень.

Щодо цих доводів апелянта, колегія суддів зазначає таке. 

Так, основні завдання, функції та права уповноважених осіб з питань запобігання та виявлення корупції визначено Типовим положенням про уповноважений підрозділ (уповноважену особу) з питань запобігання та виявлення корупції, затвердженому наказом НАЗК від 27.05.2021 № 277/21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.07.2021 за № 914/36536 (далі - Типове положення).

Відповідно до вимог пункту 1 розділу І Типового положення, уповноважена особа може визначатися шляхом покладення на одного з працівників відповідного органу функцій уповноваженої особи.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.12.2025 № 242 майора ОСОБА_1 призначено уповноваженим з питань запобігання та виявлення корупції  ІНФОРМАЦІЯ_3 та з того ж моменту на останнього поширюються права та обов`язки, які визначені Типовим положенням.

Відповідно до функціональних обов`язків відповідальної особи за проведення роботи з питань запобігання та виявлення корупції ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідальна особа, крім іншого відповідає за інформування начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 або інших спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції про факти порушення законодавства у сфері запобігання і протидії корупції. З вказаними функціональними обов`язками ОСОБА_1 ознайомлений 22.12.2025. 

З метою виконання покладених завдань, уповноважена особа з питань запобігання корупції майор ОСОБА_1 відповідно до приписів п. 2 розділу II Типового положення здійснює перевірку отриманих повідомлень про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону (підпункт 19) та інформує керівника відповідного органу, Національне агентство або інших спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у випадках, передбачених законодавством, про факти, що можуть свідчити про вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень та інших порушень вимог Закону працівниками відповідного органу (підпункт 20).

Разом з тим, згідно із вимогами підпункту 25 пункту 2 розділу II Типового положення уповноважена особа відповідно до покладених на неї завдань інформує НАЗК у разі не направлення службою управління персоналом відповідного органу засвідченої в установленому порядку паперової копії розпорядчого документа про накладення дисциплінарного стягнення та інформаційної картки до розпорядчого документа про накладення дисциплінарного стягнення на особу за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення.

Дійсно, Типовим положенням, не встановлені часові рамки, які чітко окреслюють проміжок часу, протягом якого майор ОСОБА_6 повинен вжити заходів щодо інформування керівника відповідного органу, Національне агентство про виявлені порушення та направляти відповідні розпорядчі документи якими піддано посадових осіб органу до дисциплінарній відповідальності.

Однак, обов`язки уповноваженого з питань запобігання та виявлення корупції, є похідними від загальних обов`язків, які покладаються на майора ОСОБА_1 , як на військовослужбовця.

Так, приписами ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено, що майор ОСОБА_1 , як командир(начальник), зобов`язаний проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові).

Разом з тим, майор ОСОБА_1 , з моменту надходження з Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону відомостей про наявні порушення та необхідність надання відповідних документів (лист від 08.01.2026 № 38-5-6-162Вих-26), будучи обізнаним про наявні недоліки в організації служби, жодних заходів не вживав.

В подальшому, листом від 19.03.2026 № 38-5-6-2323Вих-26 Миколаївська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону повторно звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою отримання відомостей про направлення до НАЗК електронних та/або засвідчених в установленому порядку паперові копії відповідних розпорядчих документів (наказу від 19.07.2024 № 305) разом з інформаційними картками до розпорядчих документів про накладення дисциплінарного стягнення на осіб за вчинення пов`язаних з корупцією правопорушень.

З отриманих від ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідей (листи від 09.02.2026 № 533 та від 20.03.2026 № 1221), виконавцем яких був безпосередньо ОСОБА_1 , було встановлено факти порушення вимог законодавства.

Разом з тим, майор ОСОБА_1 , маючи у володінні необхідні йому відомості та документи, знаючи про факт не направлення до НАЗК розпорядчих документів та інформаційних карток посадовими особами відділення персоналу ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом 3 (трьох) місяців не спромігся повідомити про виявлені прокуратурою порушення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , не ініціював проведення відповідної перевірки фактів викладених у листах спеціалізованої прокуратури, матеріали, які підлягають направленню до НАЗК, не підготував та не направив.

Виходячи з критеріїв застосування поняття «розумні строки», вбачається, що це строки, які є об`єктивно необхідними для виконання дій та прийняття рішень. Визначаючи «розумні строки», необхідно враховувати складність обставин, поведінку учасників, організацію та порядок здійснення відповідних обов`язків.

Отже, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про вимоги законодавства, яке регулює порядок його дій, як уповноваженої особи з питань запобігання корупції, знаючи про встановлення спеціалізованою прокуратурою факту порушення порядку інформування НАЗК, маючи в розпорядженні необхідні документи, які підлягають скеруванню до НАЗК, свідомо вчинив бездіяльність та не виконав покладені на нього обов`язки після вжиття прокуратурою заходів адміністративно-правового реагування.

Щодо доводів апелянта про те, що 21.03.2026 на ім`я Національного агентства з питань запобігання корупції за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , на вказану адресу були направлені: витяг із наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідна інформаційна картка до розпорядчого документу, то ця обставина не виключає відповідальності ОСОБА_1 за бездіяльність починаючи з 08.01.2026, коли йому стало відомо про не внесення відомостей до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення про ОСОБА_5 , яка за порушення законодавства наказом від 19.07.2024 №305 притягалася до дисциплінарної відповідальності. 

Щодо доводів апелянта про порушення строків накладання адміністративного стягнення, визначних 38 КУпАП суд встановив таке.

Так, на виконання вимог ст. 256 КУпАП у протоколі зазначено, що часом вчинення правопорушення є період з 08.01.2026 по 20.03.2026, тобто весь період перебування на посаді, протягом якого ОСОБА_1 належним чином, обов`язки з військової служби не виконував. З урахуванням обставин правопорушення та його тривалості, майором ОСОБА_1 вчинено триваюче адміністративне правопорушення, яке полягало у невиконанні покладених на нього обов`язків протягом відповідного проміжку часу.

Верховний Суд у постанові від 11.05.2018 по справі № 804/401/17 надав висновки, що «триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом».

Приписами ст. 38 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення підвідомчої суду (судді) стягнення може бути накладено при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Виявити адміністративне правопорушення означає установити наявність підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. 

Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень тощо).

Висновок про те, що виявлено правопорушення як сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. Отже, всупереч доводам апелянта, суд зазначає, що моментом виявлення адміністративного правопорушення слід вважати день складання протоколу про таке правопорушення уповноваженою посадовою особою, тобто 24.03.2026. Постанова судом винесена 14.05.2026. За таких обставин, строки визначені ст. 38 КУпАП, не сплили.

За наслідками апеляційного розгляду доведено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-16 КУпАП.

Тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну захисника Бойченка Г. А. залишити без задоволення, а постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2026 року щодо  ОСОБА_1 , - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя       О. М. Фаріонова