Справа № 463/5936/26
Провадження № 2/463/2374/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2026 року місто Львів

Личаківський районний суд міста Львова в складі: головуючої судді Ціпивко І.І., з участю секретаря судового засідання Гусак К.А., розглянувши цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання на підставі наявних у суду матеріалів,

встановив:

Стислий виклад позицій сторін.
Позивач звернувся до суду з позовом та просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» суму заборгованості за Кредитним договором №2033473296 від 16.09.2020 в розмірі 20 620,44 грн., а також понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 16 вересня 2020 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2033473296 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику споживчий Кредит, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, інші Платежі, визначені кредитним договором.
24 березня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладено договір факторингу № 24/03/23, згідно якого АТ «ОТП БАНК» відступив на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» права вимоги за кредитним договором № 2033473296 від 16.09.2020, продукт (BANK CARD), укладеним між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 20620,44 гривень , що складається з: заборгованості за продуктом POS- 2692,04 грн (дві тисячі шістсот дев`яносто два гривні 04 копійки), що включає: тіло кредиту - 2691,63 грн (дві тисячі шістсот дев`яносто один гривня 63 копійки); заборгованість за відсотками - 0,41 грн (нуль гривень 41 копійка); заборгованість за комісією - 0,00 грн (нуль гривень 00 копійок) та заборгованості за продуктом CARD- 17928,40 грн (сімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять вісім гривень 40 копійок), що включає: тіло кредиту - 17100,00 грн (сімнадцять тисяч сто гривень 00 копійок); заборгованість за відсотками - 828,40 грн (вісімсот двадцять вісім гривень 40 копійок). Оскільки всупереч умовам кредитного договору взяті на себе зобов`язання зі сплати кредитної заборгованості та відсотків відповідач не виконав, тому позивач просить позов задовольнити.
Відповідач не скористався правом на подання відзиву.
Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.
Процесуальні рішення, постановлені по справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 червня 2026 року головуючою суддею у справі визначено суддю Ціпивко І.І.
На запит суду щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача 15 липня 2026 року отримано відповідь, згідно з якою встановлено зареєстроване місце проживання відповідача.
Ухвалою судді Личаківського районного суду міста Львова Ціпивко І.І. від 15.07.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, за наявними у цій справі доказами. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі.
Заяв чи клопотань від учасників цієї справи, у тому числі й про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у визначені чинним ЦПК України й судом строки та порядку до суду не надходило.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом за результатом дослідження доказів сторони позивача, які прикріплені в електронній формі в системі документообігу суду «Д-3» встановлено, що 16 вересня 2020 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір № 2033473296.
Згідно з п. 1.1 вказаного договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: 9 999,00 грн на придбання товару. Дата остаточного повернення кредиту 16 грудня 2022 року.
Пунктом 1.2 договору встановлено, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних.
Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у додатку №1 до кредитного договору. Застереження: якщо дата повернення кредиту та нарахованих процентів припадає на не банківський день, платежі здійснюються позичальником в банківський день, наступний за таким не банківським днем (п.1.3).
Відповідно до п.1.4 договору датою (моментом) надання банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору, кредит надається шляхом видачі суми кредиту у вигляді готівкових коштів через касу банку. У разі отримання кредиту також і на оплату послуг у продавця та / або на оплату комісійної винагороди за видачу кредиту, кредит надається також шляхом перерахування банком відповідної частини кредиту на поточний рахунок продавця послуг та / або утримання банком комісійної винагороди за видачу кредиту.
Підписанням кредитного Договору позичальник заявляє, гарантує та підтверджує, що:1) банк надав позичальнику в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію, передбачену законодавством, що захищає права споживачів; 2) позичальника перед укладанням кредитного договору ознайомлено з інформацією, визначеною Паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту із порівнянням різних пропозицій банку з метою обґрунтованого рішення щодо укладання договору; 3) позичальник отримав кредит на сприятливих для нього умовах; 4)Банк надав позичальнику підписаний зі сторони банку оригінальний примірник кредитного договору зі всіма невід`ємними частинами; 4) з Правилами кредитування, Тарифами Банку, які є невід`ємною частиною кредитного договору та які розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений та згодний, а також зобов`язується їх належно та неухильно виконувати; Послуги банку по`вязані із видачею кредиту отримав у повному обсязі (п.4).
У пункті 2 договору вказано Заяву-Анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк». Також зазначено, що ОСОБА_1 попередньо ознайомлений зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є ця Заява-Анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП Банк».
Вказаний кредитний договір ОСОБА_1 підписано власноруч.
Також ОСОБА_1 підписав Додаток №1 до кредитного договору, що є Графіком платежів та розрахунком загальної вартості кредиту, Паспорт споживчого кредиту (Інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), в яких визначено основні умови кредитування, інформацію щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту.
АТ «ОТП БАНК» виконало взяті на себе зобов`язання за вищевказаним кредитним договором у повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного Договору № 2033473296 від 16 вересня 2020 року шляхом зарахування (видачі) грошових коштів у загальному розмірі 10 489,00 грн у день укладення зазначеного кредитного договору.
Факт надання кредитних коштів підтверджується випискою АТ «ОТП БАНК» за особовими рахунками за період з 16.09.2020 по 16.12.2021.
Так, згідно договору факторингу первісний кредитор АТ «ОТП БАНК» відступило право вимоги вищевказаної заборгованості на користь позивача ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», яке за Договором факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 року та згідно Акту приймання-передачі реєстру боржників до цього Договору відступило на користь позивача ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором № 2033473296 від 16 вересня 2020 року.
Крім того, як убачається із долученого представником позивача розрахунку заборгованості станом на 24.03.2023 року та Витягу з додатку №1 до Договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 року, що заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № 2033473296 від 16 вересня 2020 року становить загальну суму в розмірі 22 168,72 грн., з яких: заборгованість за продуктом POS 13626,47 грн., що включає: тіло кредиту в сумі 6678,50 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 1,63 грн. та заборгованість по комісії в сумі 6946,34 грн., а також заборгованості за продуктом CARD 8542,25 грн., що включає: тіло кредиту в сумі 5500,00 грн. та заборгованість за відсотками в розмірі 3042,25 грн. 
Право вимоги щодо зазначеної заборгованості за Кредитним договором № 2033473296 від 16 вересня 2020 року перейшло від АТ «ОТП БАНК» до позивача ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на підставі Договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 року, у порядку відступлення права вимоги, внаслідок чого позивач набув статусу нового кредитора у відповідному грошовому зобов`язанні відповідача ОСОБА_1 .
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Кредитним договором № 2033473296 від 16 вересня 2020 року.
При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону). Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20-ц.
Згідно з приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з нормами ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.
Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору або не виконано не з його вини.
Судом встановлено, що позивачем на підтвердження позовних вимог подано докази укладення кредитного договору № 2033473296 від 16.09.2020, який підписано відповідачем власноручним підписом, розрахунок заборгованості, вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником, наявність заборгованості та перехід такої від первісного кредитора до правонаступника.
Ні договір, ні окремі його умови в судовому порядку незаконними (недійсними) не визнавалися, а відтак такі є чинними, підлягають виконання обома його сторонами.
Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості.
Всупереч вищенаведеному, відповідачем не подано жодного доказу на спростування розрахунку, поданого позивачем, та неналежного виконання зобов`язань за договором.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем зі сплати основної суми боргу та відсотків.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав взятих на себе за договором кредиту зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 20 620,44 гривень.
Враховуючи положення договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 до ТОВ «Брайт Інвестмент» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2033473296 від 16.09.2020, відповідно до якого боржник ОСОБА_1 зобов`язаний здійснити платіж факторові ТОВ «Брайт Інвестмент».
Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.
Враховуючи, що зазначена заборгованість на даний час залишається непогашеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення.
Щодо судових витрат.
Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Так, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Разом з тим, частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як убачається із матеріалів справи, що 02 січня 2026 року між позивачем ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» та Адвокатським бюро «Юлії Чміль» укладено Договір про надання правової допомоги №20/01-26, Додаток №1 до цього Договору від 02.01.2026 та Акт про надання правничої допомоги за цим Договором від 18.06.2026, згідно якого АБ «Юлії Чміль» надало послуги позивачу щодо: ознайомлення із матеріалами справи, судовою практикою та визначення її перспективи (вартістю 4 500 грн.) та складання позовної заяви (вартістю 4 000 грн.), що загалом складає 8 500 гривень.
Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, дійшов переконання, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними та неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), та вважає, що обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 гривень.
Керуючись ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість за кредитним договором № 2033473296 від 16 вересня 2020 року в розмірі 20 620 (двадцять тисяч шістсот двадцять) грн 44 коп., а також 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвест»; ЄДРПОУ: 43115064; місцезнаходження: 49001, Дніпропетровська область, міст Дніпро, вул. Січових Стрільців,9.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Дата складення та підписання судового рішення без його проголошення 11 вересня 2026 року.

Суддя          Ірина ЦІПИВКО