ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" вересня 2026 р. справа №300/3476/26
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у якій просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про взяття ОСОБА_1 на військовий облік;
- зобов`язати 1 відділ ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити виправлення відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку, у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_4 ), який в подальшому було реорганізовано у ІНФОРМАЦІЯ_2 . За доводами ОСОБА_1 відповідно до відмітки про військовий облік, останній 30.03.2004 був визнаний непридатним до військової служби за Наказом 1999 року №207 та знятий з військового обліку. Однак, як зазначає позивач, після встановлення додатку "Резерв +", останній отримав інформацію, про те, що перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, ОСОБА_1 наголошує, що згідно з пунктом 3, частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий облік і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі – Закон №2232-XII) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які визнані непридатними до військової служби.
Таким чином, вважаючи протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі – ЄДР призовників, військовозобов`язаних та резервістів) відомостей про взяття ОСОБА_1 на військовий облік, позивач, звернувся до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.05.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.12-13).
ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_6 ), діючи в інтересах ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10.06.2026, подав до суду, через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, відзив на позовну заяву (а.с.17-34). ІНФОРМАЦІЯ_6 із позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке. 
Мотивуючи свою позицію ІНФОРМАЦІЯ_6 зазначив, що до позовної заяви долучено виконану в поганій якості копію обліково-послужної картки, виписаної на ім`я ОСОБА_1 , на якій можна розрізнити запис: "30 березня", "гр. І", "88, 78", "207", "19:00". У зв`язку із, долученням позивачем до позовної заяви виконаної в поганій якості копії обліково-послужної картки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 було витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 документи щодо визначення придатності позивача до військової служби. ІНФОРМАЦІЯ_6 вказує, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 надано витяг з обліково-алфавітної книги призовників 1987 року народження та паперову облікову картку до військового квитка НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 виходячи зі змісту яких ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 30.03.2004 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_8 визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено здатним у воєнний час за графою І статей 88, 78 "в" розкладу хвороб від 1999 року №207, підлягає повторному огляду 30.03.2009. Таким чином, на переконання ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ніколи не підлягав і не підлягає виключенню з військового обліку на підставі внесеної в його обліково-послужну картку статті 88, 78 "в" графи І розкладу хвороб і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби в Збройних Силах України Додаток №1 до Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року №2 (далі – Положення №2) зі змінами внесеними Наказом Міністра оборони України від 12.07.1999 №207 "Про внесення змін та доповнень до наказу Міністра оборони України від 4 січня 1994 року №2".
Окрім цього, ІНФОРМАЦІЯ_6 звертає увагу, що заява позивача, копія якої долучена до позовної заяви, без дати, долучений до позовної заяви опис вкладення до цінного листа Укрпошти, нечитабельний, без підпису і штампу АТ "Укрпошта", а долучену квитанцію ТОВ "Нова Пошта" неможливо прочитати. На переконання ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначені документи ніяким чином не можуть підтвердити направлення позивачем заяви про внесення відомостей до ЄДР призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Водночас, листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.06.2026 №3/1027 повідомлено, що заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходила. Таким чином, на переконання ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачем не доведено факту направлення заяви про внесення відомостей до ЄДР призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що підтверджує не тільки необґрунтованість позову але і його передчасність.
З урахуванням зазначеного, ІНФОРМАЦІЯ_6 вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню. 
Суд, розглянувши у відповідності до вимог КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності позовну заяву, відзиви на позов та докази, наявні в матеріалах цієї адміністративної справи, встановив такі обставини.
Як свідчить витяг з застосунку "Резерв +" сформований 01.03.2026, о 14:45, станом на момент формування такого витягу ОСОБА_1 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (Богородчани) (а.с.6).
ОСОБА_1 у позовній заяві стверджує, що 30.03.2004 був визнаний непридатним до військової служби за Наказом 1999 року №207 та знятий з військового обліку (а.с.2).
Позивачем долучено до позовної заяви копію обліково-послужної картки до військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 (а.с.7-зворотній бік а.с.7).
Водночас, суд наголошує, що вищезазначена копію виготовлена у поганій якості, у зв`язку із чим, із її змісту не можливо встановити відомості про взяття/зняття/виключення на/з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивача, відомості про проходження медичного огляду та ступінь придатності позивача до проходження військової служби.
Згідно з витягом з обліково-алфавітної книги призовників 1987 року народження, які проживають на території Богородчанського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 "по с. АДРЕСА_1 негоден в мирное время, годен к нестроковой службе в в/время прот.№23 від 30.03.2004" (а.с.30).
У графі "Відомості про медичний огляд" облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 вказано: "30 березня 2004 р. комісією при ІНФОРМАЦІЯ_8 визнаний непридатним до в/служби за гр. І ст. 88, 78-в, розкладу хвороб (наказ МО України) 1999 р. №207, підлягає повторному огляду 30 березня 2009 р." (зворотній бік а.с.30-а.с.31).
Вважаючи протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про взяття ОСОБА_1 на військовий облік, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами статті 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VІІІ (далі – Закон №389-VІІІ) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Аналогічне визначення воєнного стану міститься і у статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 за №1932-XII (далі – Закон №1932-XII).
Також статтею 1 Закону №1932-XII передбачено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває по теперішній час.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №69/2022 "Про загальну мобілізацію", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 (далі – Закон №2232-XII).
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
За змістом частини 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина 5 статті 1 Закону №2232-ХІІ).
Частиною 9 статті 1 Закону №2232-XII, серед іншого, визначено, що стосується військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
У відповідності до частин 1 та 2 статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
При цьому, частина 13 статті 2 Закону №2232-XII передбачає, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд, крім випадків, передбачених цим Законом. Порядок проведення медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України. 
За змістом статті 33 Закону №2232-XII, загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, контроль за станом цієї роботи в центральних та місцевих органах виконавчої влади, інших державних органах (крім Служби безпеки України та розвідувальних органів України), органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форми власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами (підрозділами) Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, розвідувальними органами України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною 1 статті 34 Закону №2232-XII, персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Суд зазначає, що позивач у позовній заяві просить суд: 
- визнати протиправними дії 1 відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про взяття ОСОБА_1 на військовий облік;
- зобов`язати 1 відділ ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити виправлення відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку, у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені в Законі України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" від 16.03.2017 №1951-VIII (далі – Закон №1951-VIII).
Статтею 1 Закону № 1951-VIII визначено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) автоматизована інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 3 Закону №1951-VIII основними засадами ведення Реєстру є: обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №1951-VIII до Реєстру заносяться та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості про призовників, військовозобов`язаних та резервістів:
1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно із частиною 3 статті 12 Закону №1951-VIII персональні та службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів вносяться до бази даних Реєстру у формі запису - сукупності всіх даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, передбачених статтями 7 і 8 цього Закону.
Пункт 17-1 частини 1 статті 7 Закону №1951-VIII передбачає, що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.
Пункт 2 частини 1 статті 8 Закону №1951-VIII передбачає, що до службових даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи).
Згідно з частиною 8 статті 5 Закону №1951-VIII, органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи Служби зовнішньої розвідки України.
Частиною 9 статті 5 Закону №1951-VIII передбачено, що органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Частиною 1 статті 14 Закону № 1951-VIII визначено, що ведення Реєстру включає:
1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;
2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;
3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
Відповідно до частини 3 статті 13 Закону № 1951-VIII до Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.
Пункт 2 частини 1 статті 9 Закону №1951-VIII передбачає право призовника, військовозобов`язаного та резервіста звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Суд зауважує, що за змістом наведених вище норм Закону №1951-VIII, у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів має відображатись повна та дійсна інформація щодо призовників, військовозобов`язаних і резервістів, для забезпечення ведення військового обліку громадян України. Органи адміністрування Реєстру, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зобов`язані вносити до Реєстру інформацію щодо призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в тому числі і інформацію про проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи), а також проводити актуалізацію цієї інформації у разі її зміни.
Основними доводами позивача, щодо протиправності дій ІНФОРМАЦІЯ_2 які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про взяття ОСОБА_1 на військовий облік, є визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби та зняття з військового обліку 30.03.2004, стосовно чого суд зазначає таке.
За змістом частини 1 статті 37 Закону №2232-XII (в редакції чинній станом на 30.03.2004) взяття на військовий облік призовників здійснюється з моменту приписки громадян до призовних дільниць.
Частиною 2 статті 37 Закону №2232-XII (в редакції чинній станом на 30.03.2004) передбачено, що взяттю на військовий облік у військових комісаріатах підлягають: 
а) приписані до призовних дільниць як призовники; 
б) звільнені з військової служби у запас; 
в) призовники або військовозобов`язані, прибулі з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на строк більше трьох місяців; 
г) звільнені зі служби в Управлінні державної охорони України, Міністерстві внутрішніх справ України у запас Збройних Сил України; 
д) жінки відповідно до частини сьомої статті 1 цього Закону; 
е) які стали громадянами України і відповідають вимогам цього Закону. 
Військовозобов`язані та призовники після прибуття на нове місце проживання зобов`язані у семиденний строк стати на військовий облік.
У відповідності до частини 4 статті 37 Закону №2232-XII (в редакції чинній станом на 30.03.2004) зняттю з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни:
а) які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України на постійне або тимчасове проживання на строк більше трьох місяців (відрядження, навчання, відпустка, лікування тощо); 
б) які після проходження строкової військової служби прийняті на службу рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України, а також взяті на військовий облік Служби безпеки України, Управління державної охорони України та інших військових формувань; 
в) які вибули на строк більше трьох місяців за межі України; 
г) в інших випадках, визначених Міністром оборони України.
Приписами частини 5 статті 37 Закону №2232-XII (в редакції чинній станом на 30.03.2004) встановлено, що виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни: 
а) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку; 
б) які досягли граничного віку перебування в запасі; 
в) які припинили громадянство України; 
г) які були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів; 
д) які не отримали до 36-річного віку військово-облікової спеціальності або спорідненої з нею; 
е) які померли.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я і медичного огляду військовослужбовців для визначення придатності до військової служби (служби за фахом) та придатності льотно-підйомного складу Військ повітряної оборони до льотної роботи наказом Міністерства оборони України від 04.01.1994 №25 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України (далі – Положення №2) (яке було чинним станом на 30.03.2004).
За змістом пункту 87 Порядку №2, в редакції наказу Міністерства оборони України від 12.07.1999 №207, медичний огляд призовників проводиться на призовних ділянках районних (міських) військових комісаріатів і збірних пунктах Кримського республіканського, обласних, ІНФОРМАЦІЯ_9 та Севастопольського міських військових комісаріатів.
Пунктом 88 Порядку №2, в редакції наказу Міністерства оборони України від 12.07.1999 №207, організація медичного огляду допризовників і призовників для визначення їх придатності або непридатності для використання на військовій службі покладається на районні (міські) комісії по приписці і районні (міські) призовні комісії. Безпосередньо керує роботою медичного персоналу для медичного огляду призовників лікар - член призовної комісії.
Згідно з пунктом 95 Порядку №2, в редакції наказу Міністерства оборони України від 12.07.1999 №207, залежно від стану здоров`я громадянам, придатним до військової служби, та тим, які призиваються на строкову військову службу, встановлюється один із ступенів обмеження 1, 2, 3 або 4. Особам, тимчасово непридатним до військової служби, встановлюється ступінь обмеження 5, непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатним у воєнний час 6, непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку 7.
У відповідності до пункту 96 Порядку №2, в редакції наказу Міністерства оборони України від 12.07.1999 №207, лікар виносить одну із таких постанов про придатність (тимчасову або повну непридатність) до строкової служби: 
а) "придатний до військової служби. Ступінь обмеження 1 (2, 3, 4)"; 
б) "тимчасово непридатний до військової служби. Ступінь обмеження 5"; 
в) "непридатний до військової служби у мирний час, обмежено здатний у воєнний час. Ступінь обмеження 6"; 
г) "непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку. Ступінь обмеження 7".
Суд зазначає, що позивач у позовній заяві підтверджує, що перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , який у подальшому реорганізовано у ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.2).
За доводами ОСОБА_1 , викладеними у позовній заяві, відповідно до відмітки про військовий облік, останній 30.03.2004 був визнаний непридатним до військової служби за Наказом 1999 року №207 та знятий з військового обліку (а.с.2).
При цьому, як вже зазначалося судом вище по тексту судового рішення, позивачем долучено до позовної заяви копію обліково-послужної картки до військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 (а.с.7-зворотній бік а.с.7), яка виготовлена у поганій якості, у зв`язку із чим, із її змісту не можливо встановити відомості про взяття/зняття/виключення на/з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивача, відомості про проходження медичного огляду та ступінь придатності позивача до проходження військової служби.
Суд зазначає, що відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд наголошує, у спірному випадку, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів, які б свідчили про визнання останнього непридатним до військової служби та зняття/виключення з військового обліку відповідно до підпункту г) "непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку. Ступінь обмеження 7", пункту 96 Порядку №2, в редакції наказу Міністерства оборони України від 12.07.1999 №207.
Разом з тим, згідно з наявним в матеріалах справи витягом з обліково-алфавітної книги призовників 1987 року народження, які проживають на території Богородчанського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 "по АДРЕСА_1 негоден в мирное время, годен к нестроковой службе в в/время прот.№23 від 30.03.2004" (а.с.30).
В графі "Відомості про медичний огляд" облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 вказано: "30 березня 2004 р. комісією при ІНФОРМАЦІЯ_8 визнаний непридатним до в/служби за гр. І ст. 88, 78-в, розкладу хвороб (наказ МО України) 1999 р. №207, підлягає повторному огляду 30 березня 2009 р." (зворотній бік а.с.30-а.с.31).
Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та наявні докази визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.
При цьому, суд наголошує, що приписами Закону №2232-XII, як в редакції чинній станом на 30.03.2004, так і в редакції чинній на момент ухвалення судом рішення в даній адміністративній справі, не передбачено, що особи визнані непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час підлягають зняттю/виключенню з військового обліку.
На переконання суду, саме по собі твердження позивача про те, що він був знятий з військового обліку, без належного документального підтвердження не може свідчити про припинення його перебування на військовому обліку та, відповідно, про відсутність у відповідача правових підстав для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про взяття позивача на військовий облік.
Отже, беручи до уваги той факт, що позивач у позовній заяві визнає, що перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , який в подальшому реорганізовано у ІНФОРМАЦІЯ_2 та за відсутності належних і допустимих доказів зняття/виключення позивача з військового обліку, факт внесення відповідачем до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про перебування позивача на військовому обліку не може бути визнаний протиправним.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спірних правовідносин не змінюють.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
У силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відтак, з урахуванням зазначеного вище по тексту судового рішення, суд, на підставі наданих доказів та системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволенню не підлягають.
Враховуючи висновок суду про необґрунтованість позову, в силу вимог статті 139 КАС України витрати позивача, пов`язані з розглядом даної справи, розподілу не підлягають.
На підставі статті 129^1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні позову відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_3 ;
відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ – НОМЕР_4 .

Суддя  /підпис/ Тимощук О.Л.