154/2078/26 
2-о/154/66/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді Вітера І.Р.,
за участю секретаря судового засідання Багдасарової Л.А.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника Кірносова Олексія Олександровича,
представника заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Туревича А.О., який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Володимирі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою представника заявника Кірносова Олексія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головне управління Національної гвардії України, Міністерство внутрішніх справ України, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

ВСТАНОВИВ:
Представник заявника Кірносов О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту перебування заявника на утриманні його брата ОСОБА_2 .
У заяві представник заявника просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з січня 2010 року перебував на утриманні свого брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , до дня його загибелі, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування заяви представник заявника зазначив, що ОСОБА_1 є повнорідним братом ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання військового обов`язку із захисту України.
Після смерті матері заявника ОСОБА_3 та смерті батька ОСОБА_4 ОСОБА_2 фактично взяв на себе піклування про заявника, надавав йому постійну матеріальну допомогу, забезпечував проживання, харчування, лікування, оплату комунальних послуг, придбання необхідних побутових речей та інші життєво необхідні потреби.
Представник заявника послався на те, що ОСОБА_1 тривалий час має стійкі проблеми зі здоров`ям, є особою з інвалідністю, не має достатнього самостійного доходу для забезпечення своїх життєвих потреб, а допомога брата була для нього постійним та основним джерелом засобів до існування.
Встановлення цього факту заявнику необхідне для звернення за призначенням одноразової грошової допомоги як утриманцю загиблого військовослужбовця.
Процесуальні дії та позиції учасників справи.
22 травня 2026 року до Володимирського міського суду Волинської області надійшла заява представника заявника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головне управління Національної гвардії України, Міністерство внутрішніх справ України, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Ухвалою судді від 22 травня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку окремого провадження.
05 червня 2026 року від Головного управління Національної гвардії України до суду надійшла заява про розгляд справи без участі його представника. У заяві Головне управління Національної гвардії України зазначило, що не володіє відомостями, які б підтверджували або спростовували факт, що є предметом розгляду цієї справи.
11 червня 2026 року від Міністерства внутрішніх справ України до суду надійшло клопотання про виключення Міністерства внутрішніх справ України з числа заінтересованих осіб. У цьому клопотанні Міністерство внутрішніх справ України послалося на те, що належною заінтересованою особою у справі є Головне управління Національної гвардії України, оскільки саме цей орган у системі Національної гвардії України приймає рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги, відмови у її призначенні або повернення документів на доопрацювання.
Суд приймає зазначене клопотання як письмову позицію Міністерства внутрішніх справ України у справі. Разом з тим суд враховує, що ЦПК України не передбачає процедури виключення заінтересованої особи зі справи окремого провадження за аналогією із заміною неналежного відповідача у позовному провадженні, оскільки у справах окремого провадження відсутні сторони у матеріально-правовому спорі, а учасниками справи є заявник та заінтересовані особи. Крім того, Головне управління Національної гвардії України вже залучене до участі у справі як заінтересована особа, а участь Міністерства внутрішніх справ України не перешкоджає розгляду справи та не свідчить про наявність спору про право.
У судовому засіданні представник заявника Кірносов О.О. заяву підтримав повністю та просив її задовольнити. Пояснив, що заявник через стан здоров`я тривалий час не міг самостійно забезпечувати свої життєві потреби, після смерті батька фактично перебував на повному утриманні свого брата ОСОБА_2 , який забезпечував його проживання, лікування, харчування, оплату комунальних послуг, побутові потреби та догляд.
Заявник ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні. Суд враховує безпосередньо сприйнятий у судовому засіданні стан заявника, який не суперечить наданим медичним документам та поясненням представника заявника щодо потреби заявника у постійній сторонній допомозі. Заявник недієздатним не визнавався.
Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Туревич А.О. у судовому засіданні, беручи участь у режимі відеоконференції, не заперечував щодо задоволення заяви та поклався на розсуд суду.
У судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_6 , двоюрідний брат заявника. Свідок підтвердив фактичні обставини, викладені у заяві, та пояснив, що заявник через стан здоров`я був повністю залежним від сторонньої допомоги. До смерті батька за заявником фактично доглядав і ним опікувався батько, а після смерті батька це робив брат заявника ОСОБА_2 . Свідок зазначив, що ОСОБА_2 повністю забезпечував заявника, надавав кошти на лікування, проживання, оплату житла, харчування та інші життєво необхідні потреби, а брати спільно проживали в одному будинку. Після зникнення та загибелі ОСОБА_2 допомогу заявнику фактично надає свідок.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Фактичні обставини справи, встановлені судом за доказами.
Заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією паспорта громадянина України та довідкою про присвоєння йому реєстраційного номера облікової картки платника податків.
ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Зі свідоцтв про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що вони є рідними братами, їхніми батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Мати заявника та ОСОБА_2 — ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Батько заявника та ОСОБА_2 — ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Таким чином, із січня 2010 року заявник залишився без батьківської опіки, а з наданих суду доказів та показань свідка вбачається, що після смерті батька фактичне піклування про заявника взяв на себе його брат ОСОБА_2 .
Зі свідоцтва про хворобу від 19 квітня 1993 року вбачається, що заявник мав стійкі порушення стану здоров`я, у зв`язку з чим був визнаний непридатним до військової служби. Цей доказ узгоджується з іншими медичними документами, які підтверджують тривалий характер проблем зі здоров`ям заявника.
З пенсійного посвідчення заявника вбачається, що він є особою з інвалідністю.
Довідка форми ОК-5 від 01 травня 2026 року підтверджує, що трудова діяльність заявника мала місце до 2005 року. Надалі заявник не мав стабільного трудового доходу, а отримувані ним пенсійні виплати були незначними та самі по собі не забезпечували його життєво необхідних потреб.
Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 198/26/663/В від 14 квітня 2026 року підтверджується, що ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю ІІ групи та таким, що має потребу у постійному сторонньому догляді.
Витягами з реєстру територіальної громади підтверджується реєстрація заявника та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Актом про фактичне місце проживання особи на території Володимир-Волинської міської територіальної громади від 11 квітня 2025 року, складеним комісією виконавчого комітету Володимирської міської ради, підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично проживали за адресою: АДРЕСА_1 . В акті зазначено, що вони проживали у цьому будинку з дитинства, оскільки будинок був збудований їхніми покійними батьками.
У цьому ж акті зазначено, що у заявника є хронічні проблеми зі здоров`ям, він має інвалідність, після смерті батьків потребував постійного стороннього догляду та перебував на повному утриманні рідного брата ОСОБА_2 . Також в акті вказано, що після початку повномасштабного вторгнення, у зв`язку з проходженням ОСОБА_2 військової служби, фізичний догляд за заявником здійснювали сусіди та двоюрідний брат, а ОСОБА_2 пересилав кошти для забезпечення заявника. Після зникнення ОСОБА_2 фактичне утримання та догляд за заявником здійснює двоюрідний брат ОСОБА_6 .
Крім того, до матеріалів справи долучено письмові пояснення ОСОБА_7 , який проживає по сусідству із заявником та знає ОСОБА_1 і загиблого ОСОБА_2 понад 40 років. У цих поясненнях ОСОБА_7 зазначив, що після смерті батька у 2010 році ОСОБА_2 взяв повну опіку над своїм братом, повністю та систематично його забезпечував, оплачував комунальні послуги, купував заявнику одяг, їжу та ліки у зв`язку з незадовільним станом його здоров`я. Також ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_2 був єдиним джерелом доходу для брата ОСОБА_8 , а під час проходження військової служби систематично перераховував кошти ОСОБА_7 для оплати комунальних послуг та придбання ліків заявнику, оскільки той хворів, перебував на стаціонарному лікуванні та не міг самостійно здійснювати такі платежі. 
ОСОБА_2 28 лютого 2022 року був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час.
З наданих суду документів вбачається, що ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Зокрема, наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 23 травня 2022 року № 150 його було призначено на посаду стрільця стрілецького підрозділу.
Відповідно до сповіщення сім`ї від 22 червня 2024 року, адресованого заявнику, його брат солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання бойового завдання, беручи участь в обороні держави Україна та стримуванні збройної агресії російської федерації в районі населеного пункту Роботине Пологівського району Запорізької області, внаслідок мінометного та танкового обстрілу зник безвісти 18 червня 2024 року.
Рішенням Володимирського міського суду Волинської області від 28 серпня 2025 року у справі № 154/2829/25 ОСОБА_2 оголошено загиблим з 18 червня 2024 року за особливих обставин, пов`язаних із безпосередньою участю у бойових діях під час захисту Батьківщини, внаслідок та під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України під час воєнного стану.
Свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 підтверджується, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце смерті — Україна, Запорізька область, Пологівський район, поблизу населеного пункту Роботине.
Акт спеціального розслідування нещасного випадку від 20 листопада 2025 року підтверджує обставини загибелі ОСОБА_2 під час проходження військової служби та виконання службово-бойових завдань.
Трудова книжка ОСОБА_2 підтверджує, що до проходження військової служби він працював, мав трудову діяльність, а останній запис у трудовій книжці пов`язаний із припиненням трудових відносин у зв`язку з його загибеллю під час виконання службових обов`язків.
Судом також досліджено банківські відомості, квитанції про оплату комунальних послуг та товарні чеки. Ці докази суд оцінює у сукупності з іншими доказами як підтвердження систематичного несення ОСОБА_2 витрат на оплату комунальних послуг, придбання товарів для побуту, облаштування житла та матеріальне забезпечення заявника.
З листа військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 14 травня 2026 року вбачається, що заявника повідомлено про необхідність подання для отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, рішення суду, що підтверджує факт перебування заявника, який є членом сім`ї загиблого, на його утриманні.
Інших осіб, які претендують на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , судом не встановлено. Спору між заявником та іншими потенційними отримувачами одноразової грошової допомоги у цій справі немає.
Оцінивши наведені докази у їх сукупності, суд встановив, що з січня 2010 року, тобто після смерті батька заявника, ОСОБА_2 фактично взяв на себе забезпечення свого брата ОСОБА_1 , який через стан здоров`я, інвалідність, відсутність стабільного трудового доходу та потребу у сторонньому догляді не міг самостійно забезпечувати свої життєві потреби.
Допомога ОСОБА_2 не мала випадкового або разового характеру, а була постійною, систематичною, охоплювала проживання, оплату житла і комунальних послуг, лікування, харчування, побутове забезпечення та утримання житла, а тому була для заявника основним джерелом засобів до існування.
Оцінка суду та мотиви рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Відповідно до ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23 зазначила, що встановлення судом факту перебування фізичної особи на утриманні прямо передбачене п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, а відповідні порядки отримання одноразової грошової допомоги передбачають подання рішення суду, яке підтверджує факт перебування заявника на утриманні загиблого військовослужбовця.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у справах про встановлення факту перебування особи на утриманні загиблого військовослужбовця з метою отримання одноразової грошової допомоги між заявником та суб`єктом владних повноважень, який вирішує питання призначення відповідної соціальної допомоги, не може бути спору про право, оскільки такий суб`єкт не є отримувачем грошової допомоги. Спір у такій категорії справ може виникнути між суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги, яка розподіляється рівними частками між усіма отримувачами.
З огляду на наведене суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні загиблого брата підлягає розгляду в порядку окремого провадження цивільного судочинства, оскільки такий факт прямо передбачений процесуальним законом як факт, що може встановлюватися судом, має юридичне значення для заявника, а іншого позасудового порядку його встановлення для реалізації заявником права на звернення за одноразовою грошовою допомогою не передбачено.
Суд також враховує, що у цій справі відсутній спір про право. Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України не заперечувала щодо задоволення заяви та поклалася на розсуд суду. Головне управління Національної гвардії України повідомило суд, що не володіє відомостями, які б підтверджували або спростовували факт, що є предметом розгляду справи. Міністерство внутрішніх справ України не заперечувало по суті факту перебування заявника на утриманні загиблого, а лише висловило позицію щодо належної заінтересованої особи. Інших осіб, які претендують на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , судом не встановлено.
Отже, у справі немає спору між потенційними отримувачами одноразової грошової допомоги, а участь у справі органів, які в подальшому беруть участь у процедурі призначення або виплати такої допомоги, сама по собі не перешкоджає розгляду справи в порядку окремого провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім осіб, визначених цією постановою.
Відповідно до ч. 1 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у п. 4 цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 16-1 цього Закону до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, належать, зокрема, утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Отже, для встановлення факту перебування особи на утриманні необхідно встановити не лише факт родинних відносин або надання окремої матеріальної допомоги, а й те, що така допомога мала постійний, системний характер та була для заявника основним джерелом засобів до існування або що заявник перебував на повному утриманні відповідної особи.
Суд враховує, що сам по собі факт отримання заявником незначних пенсійних виплат не виключає можливості встановлення факту перебування на утриманні іншої особи. Визначальним у такій категорії справ є те, чи була допомога загиблого постійною та основною для забезпечення життєвих потреб заявника.
У цій справі судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є рідним братом загиблого ОСОБА_2 . Після смерті матері у 2005 році та смерті батька у 2010 році заявник залишився без батьківської опіки. Заявник має тривалі стійкі проблеми зі здоров`ям, є особою з інвалідністю, потребує стороннього догляду, не має стабільного трудового доходу, а його власні пенсійні виплати є незначними.
Судом також встановлено, що заявник та його брат ОСОБА_2 тривалий час фактично проживали разом у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який був збудований їхніми батьками. Після смерті батька саме ОСОБА_2 фактично взяв на себе забезпечення заявника, надавав йому матеріальну допомогу, забезпечував проживання, харчування, лікування, оплату житла і комунальних послуг, придбання необхідних речей для побуту та утримання житла.
Ці обставини підтверджуються сукупністю письмових доказів, а саме актом про фактичне місце проживання від 11 квітня 2025 року, витягами з реєстру територіальної громади, медичними документами заявника, довідкою форми ОК-5, пенсійним посвідченням, банківськими відомостями, квитанціями, товарними чеками, а також показаннями свідка ОСОБА_6 , які суд вважає послідовними, логічними та такими, що узгоджуються з письмовими доказами.
Показання свідка ОСОБА_6 мають істотне значення, оскільки цей свідок є родичем заявника, обізнаний із його сімейними та побутовими обставинами, безпосередньо підтвердив, що до смерті батька заявником опікувався батько, а після смерті батька забезпечення заявника взяв на себе ОСОБА_2 . Свідок також підтвердив, що допомога ОСОБА_2 охоплювала не разові побутові витрати, а повне забезпечення життєво необхідних потреб заявника.
Суд критично не оцінює ці показання лише з підстав родинних відносин свідка із заявником, оскільки вони узгоджуються з іншими належними та допустимими доказами, зокрема актом органу місцевого самоврядування, медичними документами, документами про спільне проживання та фінансовими документами.
Суд також бере до уваги лист військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 14 травня 2026 року, з якого вбачається, що для звернення за одноразовою грошовою допомогою заявнику необхідно подати рішення суду, яке підтверджує факт перебування його, як члена сім`ї загиблого, на утриманні ОСОБА_2 . Отже, встановлення такого факту має для заявника юридичне значення та створює умови для реалізації ним майнового права.
Оцінивши докази у їх сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми для встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні його брата ОСОБА_2 .
Суд вважає доведеним, що з січня 2010 року і до дня загибелі ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , заявник ОСОБА_1 перебував на утриманні свого брата ОСОБА_2 , оскільки допомога останнього була для заявника постійною, системною, основною та життєво необхідною, а власні доходи заявника не забезпечували його самостійного існування.
За таких обставин заява підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 13, 76–81, 89, 141, 258, 259, 263–265, 268, 293, 294, 315, 316, 318, 319 ЦПК України, ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд, —

УХВАЛИВ:
Заяву представника заявника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головне управління Національної гвардії України, Міністерство внутрішніх справ України, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні — задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з січня 2010 року до дня загибелі ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на утриманні свого брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання військового обов`язку із захисту України.
Судові витрати залишити за заявником.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про учасників справи:
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Представник заявника: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .
Заінтересована особа: Головне управління Національної гвардії України, ЄДРПОУ 08803498, адреса: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9-а.
Заінтересована особа: Міністерство внутрішніх справ України, ЄДРПОУ 00032684, адреса: 01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10.

Суддя І.Р. Вітер