Справа № 950/1368/26
Номер провадження 3/950/628/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2026 року м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Бакланов Р. В., 
розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про місце роботи у матеріалах справи відсутні,
за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в:
16 травня 2026 року о 13 год. 39 хв. ОСОБА_1 у м. Лебедині по вул. Героїв Чорнобиля, 14 керував транспортним засобом Spark 125, державний номерний знак НОМЕР_1 , маючи явні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, зіниці очей, які не реагували на світло, мляву мову та поведінку, що не відповідала обстановці. На законну вимогу поліцейського ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я категорично відмовився. Зазначене порушення вчинене ним повторно протягом року після вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак до суду не з`явився, причин неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або інших клопотань не подав.
Відповідно до статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише тоді, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Участь особи під час розгляду справи за статтею 130 КУпАП не віднесена законом до випадків обов`язкової присутності.
Ураховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 , відсутність від нього будь-яких заяв та те, що він не виявив наміру скористатися наданими йому процесуальними правами, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Такий розгляд не порушує права особи на захист, оскільки ОСОБА_1 мав реальну можливість прибути до суду, надати пояснення, докази, заявити клопотання та скористатися правничою допомогою, однак цього не зробив.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.
Відповідно до статті 280 КУпАП суд під час розгляду справи зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна певна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган або посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість певної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, показаннями свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів і технічних засобів, які мають функції фото- і відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Жоден доказ не має наперед установленої сили, а висновок про винуватість повинен ґрунтуватися на сукупності належних, допустимих, достовірних та взаємопов`язаних доказів.
Дослідивши матеріали справи, судом установлено такі обставини та надано оцінку кожному доказу.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 667478 складений 16 травня 2026 року о 14 год. 05 хв. старшим сержантом поліції ОСОБА_2 . У протоколі зазначено час і місце події, особу водія, транспортний засіб, конкретні зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння, зміст висунутої водієві вимоги пройти медичний огляд, факт категоричної відмови від огляду та повторність правопорушення. Протокол містить посилання на порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху та кваліфікацію за частиною 2 статті 130 КУпАП. Його зміст є конкретним, узгоджується з іншими матеріалами справи та дає можливість зрозуміти суть поставленого у вину діяння. Порушень вимог статті 256 КУпАП, які б перешкоджали використанню протоколу як доказу або позбавляли особу можливості захищатися від висунутого обвинувачення, судом не встановлено.
Направлення на огляд водія транспортного засобу від 16 травня 2026 року підтверджує, що ОСОБА_1 було направлено до уповноваженого закладу охорони здоров`я для встановлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння. У направленні зафіксовані виявлені поліцейськими ознаки сп`яніння та зазначено, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія. Цей документ підтверджує, що поліцейські не обмежилися суб`єктивним припущенням про стан водія, а запропонували передбачену законом процедуру медичного огляду.
Рапорт працівника поліції узгоджується з протоколом щодо часу, місця, особи водія, транспортного засобу, виявлених ознак сп`яніння та відмови ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі. Суд оцінює рапорт не ізольовано, а у сукупності з відеозаписом, протоколом і направленням. Відомості, викладені в рапорті, не суперечать об`єктивно зафіксованим обставинам.
Найбільш повно перебіг події відображений на відеозаписі з нагрудного відеореєстратора поліцейського А4214, долученому до протоколу. Під час безпосереднього дослідження відеозапису судом установлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Spark 125, державний номерний знак НОМЕР_1 . Відеозапис дає можливість ідентифікувати водія та транспортний засіб, а також простежити подальше спілкування водія з поліцейськими.
На відеозаписі зафіксовано зовнішній вигляд і поведінку ОСОБА_1 , які відповідали зазначеним у протоколі ознакам наркотичного сп`яніння: почервоніння очей, відсутність належної реакції зіниць на світло, млява мова та поведінка, що не відповідала обстановці. Поліцейський чітко й зрозуміло повідомив водієві про виявлені ознаки та запропонував пройти огляд у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 усвідомлював зміст пропозиції, відповідав на запитання та категорично відмовився від проходження медичного огляду. Отже, відеозапис підтверджує не лише факт відмови, а й те, що така відмова була свідомою, однозначною та висловлена після належної пропозиції пройти огляд у визначеному законом порядку.
Відеозапис є належним доказом, оскільки безпосередньо стосується події, зафіксованої у протоколі. Він є допустимим, оскільки його здійснення під час виконання поліцейськими службових повноважень передбачено статтею 266 КУпАП та Законом України «Про Національну поліцію», а технічний засіб відеозапису зазначений у протоколі. Ознак монтажу, переривання послідовності подій, невідповідності дати, місця або учасників події судом не встановлено. Відомості відеозапису узгоджуються з письмовими доказами, тому підстав ставити під сумнів його достовірність немає.
Факт керування транспортним засобом має істотне значення, оскільки обов`язок, передбачений пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, покладається саме на водія. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Досліджений відеозапис безпосередньо фіксує виконання ОСОБА_1 функцій водія під час руху транспортного засобу, тому цей елемент складу правопорушення доведений.
Довідка відділення поліції № 3 (м. Лебедин) підтверджує, що 14 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1 було складено протокол за частиною 1 статті 130 КУпАП, а постановою Лебединського районного суду Сумської області від 30 жовтня 2025 року у справі № 950/2607/25 його визнано винуватим і накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Нова подія мала місце 16 травня 2026 року, тобто до спливу одного року від дня вчинення попереднього однорідного правопорушення. Цей доказ належно підтверджує кваліфікуючу ознаку повторності, передбачену частиною 2 статті 130 КУпАП.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України встановлює: «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Згідно з частинами 2 і 3 статті 266 КУпАП під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі незгоди водія з проведенням огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. За наявності ознак наркотичного сп`яніння огляд проводиться лікарем у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.
Пункт 12 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, передбачає, що за наявності підстав уважати, що водій перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Матеріали справи та відеозапис свідчать, що саме така процедура була запропонована ОСОБА_1 , однак він від неї відмовився.
Відмова водія від проходження огляду в установленому порядку є самостійною формою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП. Для відповідальності за таку відмову закон не вимагає встановлення фактичного перебування особи у стані сп`яніння результатами лабораторного дослідження. Обов`язковим є доведення факту керування транспортним засобом, наявності законних підстав для направлення на огляд, належної пропозиції пройти огляд і свідомої відмови водія. Усі ці обставини в цій справі підтверджені взаємоузгодженими доказами.
Частина 2 статті 130 КУпАП установлює відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною 1 цієї статті, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Суд ураховує закріплений у статті 62 Конституції України принцип, за яким обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Водночас сукупність досліджених доказів є послідовною, взаємоузгодженою та достатньою. Протокол, направлення, рапорт, довідка про попереднє притягнення і відеозапис доповнюють один одного та не містять істотних суперечностей.
Застосовуючи критерій доведеності поза розумним сумнівом, суд виходить із того, що така доведеність може випливати із сукупності достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків. У цій справі відсутнє інше розумне пояснення зафіксованих обставин, яке б спростовувало факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, законність вимоги пройти медичний огляд або факт його однозначної відмови.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 доведена належними, допустимими та достатніми доказами, а його дії правильно кваліфіковані за частиною 2 статті 130 КУпАП як повторна протягом року відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Вирішуючи питання про вид адміністративного стягнення, суд ураховує характер учиненого правопорушення, його підвищену суспільну небезпечність, повторність протиправної поведінки, те, що ОСОБА_1 вчинив нове однорідне правопорушення під час дії попереднього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а також відсутність наслідків у виді дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди іншим особам.
Санкція частини 2 статті 130 КУпАП передбачає альтернативні основні стягнення у виді штрафу або адміністративного арешту та обов`язкове додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Суд вважає, що накладення штрафу в установленому законом розмірі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.
Оплатне вилучення транспортного засобу санкцією частини 2 статті 130 КУпАП передбачене як факультативне додаткове стягнення. Відомостей, які б свідчили про необхідність застосування до ОСОБА_1 поряд зі значним штрафом і тривалим позбавленням права керування також оплатного вилучення транспортного засобу, матеріали справи не містять. З огляду на засади справедливості та пропорційності суд вважає можливим не застосовувати оплатне вилучення транспортного засобу.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору в разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У 2026 році судовий збір становить 665 грн 60 коп. і підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави.
Керуючись статтями 23, 30, 33, 40-1, 130, 245, 251, 252, 266, 268, 280, 283-285, 294, 307, 308 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 665,60 грн (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України, код банку отримувача 899998, рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).
Відповідно до статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії цієї постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, установлений статтею 307 КУпАП, постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання відповідно до частини 2 статті 308 КУпАП стягується подвійний розмір штрафу, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок, а також витрати на облік правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником або прокурором у випадках, передбачених законом, до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:       Роман БАКЛАНОВ