Справа № 386/240/26 
Провадження № 2/386/104/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року селище Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі
головуючого судді Гут Ю. О.
з участю: секретаря судового засідання Корніцької Л.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ще Голованівськ за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,
встановив:
16.02.202 представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 975590950 від 12.08.2021 у розмірі 42 906,60 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. 
Разом з позовною заявою представник позивача подав клопотання про витребування доказів в якому просив витребувати в Банка-емітента АТ КБ "ПРИВАТБАНК інформацію :чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 платіжну картку: НОМЕР_2; про факт зарахування коштів :зарахування на платіжну Карту (НОМЕР_2; за період від 12.08.2021 до 17.08.2021 в сумі 3000,00 грн.; емітент Карти - АТ КБ "ПРИВАТБАНК"; зарахування на платіжну НОМЕР_2; за період від 05.09.2021 до 10.09.2021 в сумі 8000,00 грн.; емітент Карти - АТ КБ "ПРИВАТБАНК";чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 ; чи є/був номер телефону НОМЕР_1 фінансовим номером телефону за платіжною карткою (платіжними картками): маска Карти: НОМЕР_2 та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ).
У разі підтвердження зарахування коштів ОСОБА_1 - зарахування на платіжну Карту (маска Карти) НОМЕР_2; за період від 12.08.2021 до 17.08.2021 в сумі 3000,00 грн.; емітент Карти - АТ КБ "ПРИВАТБАНК зарахування на платіжну Карту (маска Карти) НОМЕР_2; за період від 05.09.2021 до 10.09.2021 в сумі 8000,00 грн.; емітент Карти - АТ КБ "ПРИВАТБАНК";
Витребувати інформацію у вигляді: первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. 
Ухвалою суду від 06 березня 2026 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та витребовано докази АТ КБ "ПРИВАТБАНК".
В судове засідання представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Зазначив також, що проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
До початку судового засідання АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на вимогу ухвали суду надіслав з якого вбачається , що на ОСОБА_2 в банку емітовано картку 4731-2961971-9291; за період від 12.08.2021 до 17.08.2021було перераховано кошти в сумі 3000,00 грн. та за період від 05.09.2021 до 10.09.2021 перераховано кошти в сумі 8000,00 грн . Крім того, баком надано виписку за договором № б/н за період 12.08.2021-17.08.2021 ; номер телефону НОМЕР_1 є фінансовим номером телефону за вказаною вище платіжною карткою.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином . 
Відповідачу надіслана копія ухвали суду про відкриття провадження, копія позовної заяви разом з доданими до неї документами відповідно до ст. 128-130 ЦПК України рекомендований лист повернувся з відміткою про вручення від 12.03.2026.
Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було.
08.05.2026 відповідач ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) подала до суду заперечення проти позовної заяви в якому вказала, що заперечує проти стягнення з неї відсотків в сумі 31 906, 60 грн., судовий збір в сумі 2 661, 40 грн. та 7000, 00 грн. оплати адвоката позивача, здійснюючи посилання на ч.15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Вказує, що вона є дружиною військовослужбовця, після реєстрації шлюбу змінила прізвище « ОСОБА_4 » на " ОСОБА_3 ", що підтверджує доданою копією свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_4 від 29.06.2024 
Додатково відповідач додала копію паспорта, копією свідоцтва про шлюб, копії свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , копію посвідчення багатодітної сім`ї, копію військового квитка на ім`я ОСОБА_8 , копію довідки форми № 12 від 27.10.2025 про перебування останнього на військовій службі у військовій частині НОМЕР_5 з 25.08.2025, копію довідки № 2276 від 30.04.2025 (додаток 6 ) про перебування останнього на військовій службі у військовій частині НОМЕР_6 . 
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення, відповідно до положень ст.ст. 280 -282 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 
Так, у відповідності до ч. 1 ст.526 Цивільного кодексуУкраїни (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що 12.08.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА " та відповідачем було укладено кредитний договір № 975590950 на суму 3000,00 грн, яку в подальшому збільшив на 8 000, 00 грн. а всього на 11 000 грн, 00 у формі електронного документа з використанням електронного підпису .
Згідно умов кредитного договору, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА " виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 3 000, 00 за період від 12.08.2021 до 17.08.2021 та в розмірі 8000,00 грн. за період від 05.09.2021 до 10.09.2021 на платіжну Карту (маска Карти) НОМЕР_2; емітент Карти - АТ КБ "ПРИВАТБАНК", яку вказав у заявці при укладенні кредитного договору.
28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА " та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01 .У подальшому до договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу . Відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА " відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»» ", а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 975590950 від 12.08.2021.
27.05.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 27/0524-01 , відповідно до якого визначено, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату на умовах, визначених договором.
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 27.05.2024 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
15.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено договір факторингу № 15/07/25-Е (далі - Договір факторингу 3) відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 
Відповідно до п.1.2. Договору факторингу 3 перехід від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого позивач стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
Відповідно до реєстру боржників № б/н від 15.07.2025 за договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 42 906, 60  грн. 
Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у реєстрі боржників № б/н від 15.07.2025 до позивача підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу 3.
Укладання договорів факторингу між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до виникнення кредитних правовідносин з позичальниками не можуть ставити під сумнів відступлення прав вимоги за такими договорами факторингу новому кредитору, оскільки станом на момент укладення подібних кредитних договорів договори факторингу були чинними.
При цьому, право вимоги по кредитному договору відступлено первісним кредитором на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а в подальшому позивачу на підставі реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином та саме з дати підписання реєстрів прав вимоги, тобто вже після укладення кредитного договору.
Розрахунки заборгованості, підготовлені первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за кредитним договором за відповідні періоди перебування прав вимог у первісного кредитора та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відповідно наведено у додатках до позовної заяви.
ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором.
У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором.
Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договорам.
Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви за кредитним договором, становить - 42 906,60 грн, яка складається з:11 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 31 906,60 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом;0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
З моменту отримання права вимоги до ОСОБА_2 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 
Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що відповідач з умовами договору була ознайомлена, підписала кредитний договір, однак умови договору порушила. Зворотного відповідач не доведено. 
Факт отримання кредитних коштів відповідачем не оспорюється та станом на день вирішення спору в суді матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості перед позивачем. 
З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит.
Враховуючи вище викладені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, розрахунок вимог є арифметично вірним та таким, що ґрунтується на умовах договору та чинного законодавства, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Стосовно доводів відповідача про звільнення її від сплати процентів за наданим кредитом з підстав, що вона користується пільгами відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий статус захист військовослужбовців та членів їх сімей", а саме як дружина військовослужбовця, то суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Так, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 29.06.2024 відповідач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_8 , з 29.06.2024 (а.с.148).
Згідно з копією довідки форми № 12 від 27.10.2025 про перебування ОСОБА_8 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_5 з 25.08.2025, копію довідки № 2276 від 30.04.2025 (додаток 6 ) про перебування останнього на військовій службі у військовій частині НОМЕР_6 (а.с. 138-139).
Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей та встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту.
У частині 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закону №2011-ХІІ) в чинній редакції зазначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Разом з тим, ці положення внесені до Закону № 2011-ХІІ згідно із Законом України від 11.04.2024 № 3633-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності 18.05.2024.
На час укладення кредитного договору від № 975590950 від 12.08.2021 та по 17.05.2024 частина 15 статті 14 Закону №2011-ХІІ була викладена в такій редакції: "Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля".
Тобто, на момент укладення сторонами кредитного договору та до внесення змін у редакцію ч.15 ст.14 Закону № 2011-ХІІ, які набрали чинності 18.05.2024 дружини (чоловіки) військовослужбовців, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, та військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, не були такими особами, яким проценти за користування кредитом не нараховуються.
При цьому станом на час укладення кредитного договору від № 975590950 від 12.08.2021 та, зокрема, і на час набуття відповідних змін до п.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відповідач не була дружиною військовослужбовця.
Відповідно до розрахунку заборгованості проценти за кредитним договором нараховані за період з 12.08.2021 по 27.05.2024.
Відтак, можливо дійти висновку, що на час нарахування відсотків за кредитом відповідач не підпадала під дію норм п.15 ст. 14 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". 
Окремо, суд уважає за необхідне зазначити, що Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" або будь-який інший нормативно - правовий акт не містять прямої вказівки про те, що норми цього Закону, у тому числі п.15 ст.14, набувають зворотної дії в часі, а також те, що право на одержання процентів від суми кредиту, не є такими, що встановлюють відповідальність позичальника, а тому на відповідні норми не поширюється положення ч.1 ст.58 Конституції України щодо зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.
Таким чином, нарахування відповідачу відсотків є обгрунтованим та правомірним.
Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Крім того, згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач, особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинна подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України).
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
За змістом ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
У своїх рішення Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, вказує, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Згідно вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення суми позики, і це є істотним порушенням кредитного договору № 975590950 від 12.08.2021, та заміна первісного кредитора ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА"» на ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та в подальшому на ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та на нового кредитора ТОВ «ФК «ЕЙС», це не може трактуватися на користь відповідача, як обґрунтовані причини невиконання зобов`язання і тому, суд законно стверджує, на підставі досліджених доказів, що в результаті дій позивача, відповідач не був позбавлений можливості сплатити належну суму боргу, сплатити тіло кредиту і відсотки у погоджений строк, і тому, слід з нього, як відповідача стягнути на користь позивача відповідно до кредитного договору № 975590950 від 12.08.2021, заборгованість, що утворилась, оскільки протилежного відповідач до суду не спростувала.
Враховуючи, що факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 975590950 від 12.08.2021 щодо повернення кредиту та відсотків за його користування знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду і не був оспорений відповідачем, суд знаходить позовні вимоги підставними і обґрунтованими, а тому позов задовольняє у повному обсязі.
Витрати понесені із зверненням позивача за наданням професійної правничої допомоги підтверджуються наступними документами : договором № 20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткової угоди № 25771097590 від 01.09.2025 до договору правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, актом прийому-передачі наданих послуг до договору надання правничої допомоги згідно договору правничої допомоги .
Відповідно до ст. 137 та ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору.
Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 625, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89,137,141, 178, 223, 263-265, 273, 279, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЙС» (02094, місто Київ, вулиця Юрія Поправки, будинок 6, кабінет 13, код ЄДРПОУ 42986956) заборгованість за Кредитним договором № 975590950 від 12.08.2021 року в розмірі 42 906,60 грн
-судові витрати в розмірі по сплаті судового збору 2 662,40 грн. 
-витрати на правову допомогу в розмірі 7 000, 00 грн. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області в порядку ст. 355 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Гут Ю. О.