ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2026 року
м. Київ

справа № 463/5693/25

провадження № 61-11418 св 25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., 

учасники справи:
позивач - громадська організація «Сервіс комфорту споживачів»,
відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», товариство з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд», товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут», товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія», товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяелектрозбут», товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопільелектропостач», товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницькелектрозбут», товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця», товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги», товариство з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія», товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги», товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія», товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія», товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна електропостачальна компанія», товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Суми», приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут», товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут», товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна електропостачальна компанія», товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів», товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Схід»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу громадської організації «Сервіс комфорту споживачів» на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 26 червня 2025 року у складі судді Грицко Р. Р. та постанову Львівського апеляційного суду від 01 вересня 2025 року у складі колегії суддів:Приколоти Т. І., Мікуш Ю. Р., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина 

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2025 року громадська організація «Сервіс комфорту споживачів» 
(далі - ГО «Сервіс комфорту споживачів») звернулася до суду з позовом вказаних вище відповідачів, в якому просила визнати протиправними дії, пов`язані із застосуванням ціни на електричну енергію для побутових споживачів у розмірі 2, 64 грн за 1 кВт/год (з ПДВ) в період з 01 червня 2023 року по 31 травня 2024 року; визнати протиправними дії відповідачів, пов`язані із застосуванням ціни на електричну енергію для побутових споживачів у розмірі 4, 32 грн за 1 кВт/год (з ПДВ) в період з 01 червня 2024 року по цей час; припинити протиправні дії відповідачів шляхом заборони застосовувати для розрахунків з побутовими споживачами ціну на електричну енергію в розмірі 4, 32 грн за 1 кВт/год (з ПДВ) з моменту набрання рішенням суду законної сили; зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок вартості електричної енергії, спожитої побутовими споживачами в період з 01 червня 2023 року по цей час, застосувавши ціну 1, 56 грн за 1 кВт/год (з ПДВ).

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 26 червня 2025 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 01 вересня 2025 року, у відкритті провадження у справі за позовом ГО «Сервіс комфорту споживачів» відмовлено на підставі пункту 3 частини третьої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що 16 червня 2025 року ГО «Сервіс комфорту споживачів» вже зверталася до Личаківського районного суду м. Львова із аналогічною позовною заявою до тих самих відповідачів, про той самий предмет і з тих самих підстав у справі № 463/5432/25, у якій ухвалою суду від 19 червня 2025 року відмовлено у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України. Вказана ухвала не набрала законної сили та переглядається в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ГО «Сервіс комфорту споживачів», тобто розгляд справи № 463/5432/25 не закінчено. 
Встановивши, що у справах № 463/5432/25 та № 463/5693/25 є тотожним склад учасників цивільного процесу, предмет та підстава позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 3 частини третьої статті 186 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

04 вересня 2025 року через підсистему Електронний суд представник ГО «Сервіс комфорту споживачів» - адвокат Шиян М. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 26 червня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 вересня 2025 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Касаційна скарга подана на підставі абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 463/5693/25, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

21 жовтня 2025 року справа № 463/5693/25 надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ГО «Сервіс комфорту споживачів» - адвоката Шияна М. В. мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що лише ухвала про відкриття провадження вважається актом, яким розпочато розгляд справи. 
Вказує, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19 червня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі № 463/5432/25 за позовом ГО «Сервіс комфорту споживачів». Отже на момент подачі позову у справі № 463/5693/25 не існувало відкритого провадження за позовом ГО «Сервіс комфорту споживачів», що перешкоджало б відкриттю провадження за новим позовом громадської організації. Відмова у відкритті провадження у цій справі фактично є порушенням прав заявника на доступ до правосуддя та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

16 червня 2025 року ГО «Сервіс комфорту споживачів» звернулась до Личаківського районного суду м. Львова з позовом до ТОВ «Львівенергозбут», ТОВ «Прикарпатенерготрейд», ТОВ «Волиньелектрозбут», ТОВ «Рівненська обласна енергопостачальна компанія», ТОВ «Закарпаттяелектрозбут», ТОВ «Тернопільелектропостач», ТОВ «Хмельницькелектрозбут», ТОВ «Енера Вінниця», ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія», ТОВ «Київські енергетичні послуги», ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія», ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія», ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія», ТОВ «Одеська обласна електропостачальна компанія», ТОВ «Полтаваенергозбут», ТОВ «Енера Суми», ПрАТ «Харківенергозбут», ТОВ «Черкасиенергозбут», ТОВ «Чернівецька обласна електропостачальна компанія», ТОВ «Енера Чернігів», ТОВ «Енера Схід», про визнання дій протиправними щодо невизначеного кола споживачів електроенергії і припинення таких дій (справа № 463/5432/25).

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19 червня 2025 року ГО «Сервіс комфорту споживачів» відмовлено у відкритті провадження у справі № 463/5432/25 на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Вказана ухвала не набрала законної сили, була оскаржена ГО «Сервіс комфорту споживачів» в апеляційному порядку.

20 червня 2025 року через підсистему Електронний суд ГО «Сервіс комфорту споживачів» звернулась до Личаківського районного суду м. Львова з аналогічним позовом (справа № 463/5693/25) до тих самих відповідачів, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у справі № 463/5432/25.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 26 червня 2025 року ГО «Сервіс комфорту споживачів» відмовлено у відкритті провадження у справі № 463/5693/25 на підставі пункту 3 частини третьої статті 186 ЦПК України.

2. Мотивувальна частина 

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 7 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з абзацом 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ГО «Сервіс комфорту споживачів» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Разом із тим завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Діяльність суду при здійсненні судочинства в цивільних справах відбувається у чіткій послідовності, визначеній нормами ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. 

Необхідність застосування пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України зумовлена неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, і є заходом на шляху недопущення винесення судами суперечливих та взаємовиключних судових рішень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) вказано, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом із тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні у ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Верховний Суд у постанові від 05 грудня 2019 року у справі № 826/3678/16 вказав, що позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Відтак, подібність справ і відносин визначається за такими основними критеріями: суб`єктним, об`єктним і змістовним. Необхідно враховувати суб`єктний склад учасників відносин, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору); об`єкт і предмет правового регулювання, однаковість матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, умови застосування правових норм (зокрема, щодо часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин); предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, установлені судом фактичні обставини.

Для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 03 серпня 2023 року у справі № 910/13049/22, від 10 серпня 2022 року у справі № 712/9540/21, від 16 листопада 2022 року у справі у справі № 357/278/22.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі № 463/5693/25 на підставі пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ГО «Сервіс комфорту споживачів» звернулася до суду з цим позовом до тих же сторін, про той самий предмет позову та з тих самих підстав, що й у справі № 463/5432/25.

Судами установлено, що у справах № 463/5432/25 та № 463/5693/25 тотожними є сторони спору, предмет та підстава позову, позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Також судами установлено, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19 червня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі № 463/5432/25 на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України. 

Разом з тим судами враховано, що на час звернення ГО «Сервіс комфорту споживачів» з позовом у справі № 463/5693/25 ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 19 червня 2025 року не набрала законної сили та переглядалась в апеляційному порядку за апеляційної скаргою ГО «Сервіс комфорту споживачів».

За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, яка є у вільному доступі, вбачається, що постановою Львівського апеляційного суду від 12 січня 2026 року за результатами розгляду апеляційної скарги ГО «Сервіс комфорту споживачів» ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 19 червня 2025 року про відмову у відкритті провадження у справі № 463/5432/25 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11 березня 2026 року відкрито провадження у справі № 463/5432/25. 

Таким чином встановивши, що у провадженні Личаківського районного суду м. Львова вже перебуває справа № 463/5432/25 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі № 463/5693/25 на підставі пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що на час звернення з позовом ГО «Сервіс комфорту споживачів» у справі № 463/5693/25 не існувало відкритого провадження за позовом ГО «Сервіс комфорту споживачів» у справі № 463/5432/25, колегією судді відхиляються, оскільки, як встановлено судами попередніх інстанцій, позов у справі № 463/5693/25 пред`явлено ГО «Сервіс комфорту споживачів» одночасно з поданням апеляційної скарги на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 19 червня 2025 року у справі № 463/5432/25, тобто до набрання вказаною ухвалою законної сили. 

Така процесуальна поведінка позивача свідчить про зловживання ним процесуальними правами та намагання маніпулювати судом першої інстанції, зважаючи, зокрема на повідомлення позивача у справі № 463/5693/25 про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також безпідставним є посилання позивача на позбавлення його передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до правосуддя, з огляду на відкрите провадження за аналогічним позовом ГО «Сервіс комфорту споживачів» у справі № 463/5432/25.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки обставин, які були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням доводів касаційної скарги ГО «Сервіс комфорту споживачів», які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки в задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу громадської організації «Сервіс комфорту споживачів» залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 26 червня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Сердюк