ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
07 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/8433/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 січня 2026 року в адміністративній справі №340/8433/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01.12.2025 року №111050002965 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі імені Мічуріна: з 01.04.1983 по 10.10.1983, з 08.04.1984 по 11.10.1984, з 22.04.1985 по 16.11.1985, з 18.05.1989 по 27.11.1989 та періоди роботи в колгоспі імені 60-років Жовтня з 1991 року по 13.03.1995 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити, здійснити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24.11.2025 р.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 24.11.2025 року він звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, надавши відповідний пакет документів, зокрема, трудову книжку №208 від 15.07.1983, трудову книжку НОМЕР_1 від 11.01.2007 року. Проте, рішенням від 01.12.2025 №111050002965 ГУ ПФУ в Запорізькій області йому відмовлено в призначенні пенсії. Вказує, що прийняте відповідачем-1 рішення обґрунтоване тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі імені Мічуріна з 18.05.1989 по 27.11.1989 та в колгоспі імені 40 років Жовтня з 1991 по 13.03.1995 року згідно записів трудової книжки від 15.07.1983 №208, оскільки відсутня інформація про виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві. Для врахування до страхового стажу вищезазначеного періоду роботи необхідно до ЕПС долучити довідку про виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача-1 та вказує, що про протиправність вказаного рішення, перш за все, свідчить те, що він ніколи не працював в колгоспі імені 40 років Жовтня (правильною є назва 60 років Жовтня), а періодами роботи в колгоспі імені Мічуріна, окрім, періодів з 18.05.1989 по 27.11.1989, є також періоди роботи з 01.04.1983 по 10.10.1983, з 08.04.1984 по 11.10.1984, з 22.04.1985 по 16.11.1985, що підтверджується записами трудової книжки від 15.07.1983 №208. Крім того, зазначає, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Стверджував, що лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу. Отже, вважає, відмову відповідача у призначенні пенсії протиправною, яка порушує його права на належне пенсійне забезпечення.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 січня 2026 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №111050002965 від 01.12.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 24.11.2025, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.04.1983 по 10.10.1983, з 08.04.1984 по 11.10.1984, з 22.04.1985 по 16.11.1985, з 18.05.1989 по 27.11.1989 в колгоспі імені Мічуріна та періоди роботи з 02.04.1991 року по 13.03.1995 в колгоспі імені 60-річчя Жовтня відповідно до трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 від 15.07.1983, й прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 18.05.1989 по 27.11.1989 та період роботи в колгоспі імені 60-років Жовтня з 1991 року по 13.03.1995 р., оскільки відсутня інформація про виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві.
Звертає увагу суду, що для врахування до страхового стажу вищезазначених періодів роботи, позивачу необхідно долучити до електронної пенсійної справи довідку про виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.11.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 01.12.2025 № 11105000296556. (а.с.48) Рішення мотивовано відсутністю необхідного страхового стажу 32 роки, страховий стаж заявника 26 років 4 місяці 01 день. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі імені Мічуріна з 18.05.1989 по 27.11.1989 та в колгоспі імені 40 років Жовтня з 1991 по 13.03.1995 року згідно записів трудової книжки від 15.07.1983 №208, оскільки відсутня інформація про виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві. Для врахування до страхового стажу вищезазначеного періоду роботи необхідно до ЕПС долучити довідку про виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з ч.1 ст.8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року (ч.1 ст.26).
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років (ч.2 ст.26).
Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).
Згідно зі ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Так, у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_2 від 15.07.1983 (а.с.41-44), містяться записи, зокрема:
№1 – 01.04.1983 – прийнято на роботу до колгоспу ім.Мічуріна на сезон польових робіт, наказ №2 від 01.04.1983;
№2 – 10.10.1983 звільнений по закінченню сезону польових робіт, наказ №8 від 10.10.1983;
№3 – 08.04.1984 прийнятий на роботу до колгоспу ім.Мічуріна на сезон польових робіт, наказ №2 від 08.04.1984;
№4 – 11.10.1984 звільнений по закінченню сезону польових робіт, наказ №10 від 14.10.1984;
№5 – 22.04.1985 прийнятий на роботу до колгоспу ім.Мічуріна на сезон польових робіт, наказ №7 від 03.07.1985;
№6 – 16.11.1985 звільнений по закінченню сезону польових робіт, наказ №11 від 10.11.1985;
№7 – 18.05.1989 прийнятий на роботу в якості будівельника по договору, наказ №2 від 12.08.1989;
№8 – 27.11.1989 звільнений з роботи по закінченню договору, наказ №13 від 18.11.1989.
Також містяться записи 02.04.1991 прийнято у члени колгоспу ім.60-річчя Жовтня, 13.03.1995 – звільнений з роботи за власним бажанням, наказ №3 від 13.03.1995.
При цьому у розділі «відомості про роботу» містяться записи про кількість відпрацьованих вихододнів, установлений мінімум вихододнів на рік, відомості про нараховану заробітну плату у колгоспі ім.60-річчя Жовтня. Таким чином, у трудовій книжці позивача міститься інформація про виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві.
Крім того, як зауважував позивач, він не працював у колгоспі ім.40 річчя Жовтня, як зазначає відповідач у спірному рішенні.
До того ж, суд зауважує, що у колгоспі імені Мічуріна позивач з 01.04.1983 по 10.10.1983, з 08.04.1984 по 11.10.1984, з 22.04.1985 по 16.11.1985, працював сезонно, та не був зарахований у члени колгоспу, а з 18.05.1989 по 27.11.1989 працював будівельником за договором, що свідчить про відсутність необхідності надання довідка про підтвердження виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві.
Таким чином у трудовій книжці колгоспника міститься інформація про встановлений мінімум трудоднів за спірний період та кількість фактично відпрацьованих людино-днів за рік, розмір заробітної плати, що у повній мірі надає можливість органам Пенсійного фонду провести обчислення та зарахування зазначених періодів до страхового стажу позивача, час роботи в колгоспі за фактичною тривалістю.
Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58:
- трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (п.1.1);
- усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення;
Такі ж самі вимоги щодо заповнення трудових книжок містила й Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» установлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Крім того, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.
Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.
Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 (адміністративне провадження №К/9901/18274/18) зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
З урахуванням викладеного, на особу не може перекладатись тягар доведення повноти та чіткості даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Слід зазначити, що відповідно до пунктів 1, 2, 6 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 02.04.1975 №310 «Про трудові книжки колгоспників» (в редакції від 15.08.1990), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту прийняття їх у члени колгоспу. Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стаж роботи в колгоспі за період після 1965 року обчислюється за фактичною тривалістю роботи тільки тоді, коли член колгоспу не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві без поважних причин.
Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, такі записи, про роботу в якості членів колгоспу - у тому разі, коли чинним законодавством передбачене зарахування цієї роботи в загальний трудовий стаж працівників. Передбачені цим пунктом записи вносяться до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві.
Таким чином, до стажу роботи зараховується робота, у тому числі, на підставі членства в колгоспах. При цьому, записи про роботу як членів колгоспу заноситься до трудової книжки до занесення відомостей про роботу у колгоспі.
За даними трудової книжки колгоспника встановлено, за спірний період трудова книжка позивача має відомості, про встановлені та відпрацьовані трудодні та отриману заробітну плату. Таким чином вказана трудова книжка містить необхідну інформацію (в тому числі і посилання на відпрацьовані трудодні, отриману заробітку плату), яка підтверджує трудову діяльність позивача у спірний період.
Єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.
Водночас, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
З урахуванням викладеного, до страхового стажу позивача підлягають зарахуванню періоди його роботи з 01.04.1983 по 10.10.1983, з 08.04.1984 по 11.10.1984, з 22.04.1985 по 16.11.1985, з 18.05.1989 по 27.11.1989.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 січня 2026 року в адміністративній справі №340/8433/25 - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 січня 2026 року в адміністративній справі №340/8433/25 - в адміністративній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко