ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА

справа № 755/7713/26
провадження № 2/753/15676/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
До Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Із позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором № 2118244 від 24 лютого 2025 року у розмірі 24 864 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662 грн. 40 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24 лютого 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2118244 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням одноразового ідентифікатора, у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». Позивач зазначає, що первісним кредитором було виконано свої зобов`язання та надано відповідачу кредитні кошти, однак відповідач належним чином взяті на себе договірні зобов`язання не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість. Також позивач вказує на перехід до нього права вимоги за вказаним кредитним договором.
За викладених обставин позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19.08.2026 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір № 2118244 про надання споживчого кредиту.
Договір укладено в електронній формі за допомогою інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором X265, який 24 лютого 2025 року о 08 год. 53 хв. 10 сек. було надіслано на зазначений відповідачем номер телефону, а о 08 год. 53 хв. 13 сек. введено ним в інформаційній системі кредитодавця.
Відповідно до умов договору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надало відповідачу кредит у розмірі 4 800 грн. 00 коп. строком на 360 днів, зі сплатою процентів за стандартною процентною ставкою 1 % на день.
Надання кредитних коштів підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» вих. № 20250930-9517 від 30 вересня 2025 року, відповідно до якого 24 лютого 2025 року о 08 год. 55 хв. 10 сек. на платіжну картку № НОМЕР_1 , зазначену позичальником під час оформлення кредиту, успішно перераховано 4 800 грн. 00 коп. за транзакцією № fe580e5d-5083-4b69-859e-a952b73af0c2.
Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями ч.2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідач доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором, повернення кредиту або сплати заборгованості суду не надав.
Суд також бере до уваги, що право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача на підставі послідовних договорів факторингу та відповідних реєстрів прав вимоги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Отже, первісний кредитор належним чином виконав свій обов`язок щодо надання кредиту, тоді як відповідач зобов`язання з його повернення та сплати процентів у встановлені договором строки не виконав.
Надані позивачем договір, паспорт споживчого кредиту, графік платежів, відомості про направлення та введення одноразового ідентифікатора, а також документ про перерахування коштів у своїй сукупності підтверджують укладення кредитного договору відповідачем та фактичне отримання ним кредитних коштів.
30 вересня 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-39/25, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу права вимоги до боржників.
Передання позивачу права вимоги до ОСОБА_1 підтверджується договором факторингу, актом приймання-передачі Реєстру боржників, платіжною інструкцією про сплату фінансування та витягом із Реєстру боржників, у якому зазначені відповідач, його РНОКПП, кредитний договір № 2118244 від 24 лютого 2025 року та склад заборгованості.
Таким чином, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимагати від відповідача виконання зобов`язань за кредитним договором № 2118244.
Згідно з наданим розрахунком станом на 30 вересня 2025 року заборгованість відповідача становить 24 864 грн. 00 коп., з яких: 4 800 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 10 464 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами; 9 600 грн. 00 коп. - штрафні санкції.
Нарахування процентів у розмірі 10 464 грн. 00 коп. здійснено виходячи з передбаченої договором ставки 1 % на день, що становить 48 грн. 00 коп. за кожний день користування кредитом, за 218 днів у межах погодженого сторонами строку кредитування. Такий розрахунок відповідає умовам договору, арифметично є правильним і належними доказами не спростований.
Доказів повернення відповідачем кредиту або сплати нарахованих процентів матеріали справи не містять. Тому вимоги про стягнення 4 800 грн. 00 коп. тіла кредиту та 10 464 грн. 00 коп. процентів, усього 15 264 грн. 00 коп., є обґрунтованими.
Щодо вимоги про стягнення 9 600 грн. 00 коп. штрафних санкцій суд зазначає таке.
Пунктами 6.4.1, 6.4.2 кредитного договору передбачено штраф у розмірі 720 грн. 00 коп. на третій день порушення зобов`язання та 144 грн. 00 коп. за кожний наступний день прострочення.
Водночас п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Крім того, відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. 
Штраф у розмірі 9 600 грн. 00 коп. нараховано саме за прострочення виконання грошового зобов`язання у період дії воєнного стану. Найменування відповідного платежу в договорі не змінює його правової природи як неустойки.
Зміни, внесені Законом України № 3498-IX до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», не скасували та не змінили пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відповідно до частини другої статті 4 ЦК України саме Цивільний кодекс України є основним актом цивільного законодавства.
Отже, правові підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 9 600 грн. 00 коп. відсутні, а позов у цій частині задоволенню не підлягає.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оцінивши докази відповідно до статті 89 ЦПК України, суд доходить висновку про часткове задоволення позову в розмірі 15 264 грн. 00 коп., що становить 61,39 % від заявлених вимог.
Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 662 грн. 40 коп. З огляду на часткове задоволення позову, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1 634 грн. 45 коп.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, статтями 4, 11, 15, 16, 205, 207, 512, 514, 525, 526, 530, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, заборгованість за договором № 2118244 від 24 лютого 2025 року в розмірі 15 264 грн. 00 коп. (п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят чотири гривні 00 копійок), з яких: 4 800 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 10 464 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами, судовий збір у розмірі 1 634 грн. 45 коп.
У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у розмірі 9 600 грн. 00 коп. відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 14.09.2026

Суддя: Комаревцева Л.В.