ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" липня 2026 р. справа № 300/7970/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - третя особа) в якому просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №091630025608 від 05.08.2025 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до його загального страхового стажу згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1990 період роботи з 06.08.1990 по 30.06.1992 у Відділі робочого постачання Рубіжанського виробничого об`єднання "Барвник", з 01.07.1992 по 20.09.1998 у Рубіжанському хімічному заводі "Зоря", з 21.09.1998 по 31.12.1998 у Рубіжанському казенному хімічному заводі "Зоря" та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 28.07.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, не зарахувавши до страхового стажу згідно копії трудової книжки НОМЕР_1 , періодів роботи з 06.08.1990 по 30.06.1992, з 01.07.1992 по 20.09.1998, з 21.09.1998 по 31.12.1998, у зв`язку не поданням оригіналу вищевказаної трудової книжки. При цьому вказав про те, що при зверненні до пенсійного органу повідомив повноваженого працівника про те, що оригінал трудової книжки НОМЕР_1 надано на вимогу ІНФОРМАЦІЯ_1 у жовтні 2019 року під час призову на військову службу, однак при звільненні з військової служби оригінал трудової книжки повернуто не було. Водночас, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на тимчасово окупованій території, а тому позивач позбавлений можливості повернути трудову книжку та надати її до пенсійного органу. У той же час, позивачем надано до пенсійного органу належним чином завірену ІНФОРМАЦІЯ_2 копію трудової книжки, в якій також міститься печатка ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проставлена на кожній із її заповнених сторінок. ОСОБА_1 вказує на те, що у відповідача були наявні всі необхідні документи які підтверджують його страховий стаж у спірні періоди та документи які підтверджують відповідний статус який дає право на призначення дострокової пенсії за віком. Уважає, що такі дії пенсійного органу порушують його право на належне пенсійне забезпечення, тому з метою захисту порушеного права звернувся до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області скористалося правом подання відзиву на позовну заяву (а.с.43-45) в якому представник вказала, що 28.07.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся з заявою щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VІ (далі - Закон № 1058). Рішенням № 091630025608 від 05.08.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, відповідно до п. 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного страхового стажу. Загальний страховий стаж особи становить 20 років 6 місяців 13 днів. Вік позивача становить 55 років 1 місяць 29 днів За результатами розгляду документів позивачу відмовлено в призначенні пенсії, із посиланням на те, що: не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1990 (стаж зараховано частково з 01.01.1999 року згідно даних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування), оскільки заявник надав копію трудової книжки. Водночас спірні періоди роботи з 06.08.1990 по 30.06.1992; з 01.07.1992 по 20.09.1996; з 21.09.1998 по 31.12.1998 не було зараховано до загального страхового стажу позивача згідно з копією трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1990. Також, позивачем не було надано інших документів, які підтверджують спірний період роботи. Враховуючи викладене уважає що, відповідач, приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії, діяв правомірно відповідно до діючого законодавства, оскільки права на пенсію за віком згідно із Законом № 1058-ІV у позивача немає у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. З урахуванням вищезазначеного, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подано до суду пояснення щодо позову (а.с.53-59), в якому представник заперечуючи проти позовних вимог, зазначив ті самі заперечення, що і Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у відзиві на позовну заяву. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся з заявою щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VІ (далі - Закон № 1058). 
Рішенням № 091630025608 від 05.08.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, відповідно до п. 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного страхового стажу. 
У вказаному рішенні зазначено про те, що загальний страховий стаж особи становить 20 років 6 місяців 13 днів. Вік позивача становить 55 років 1 місяць 29 днів. За результатами розгляду документів позивачу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1990 (стаж зараховано частково з 01.01.1999 року згідно даних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування), оскільки заявник надав копію трудової книжки. Рекомендовано надати оригінал трудової книжки або інші документи, які підтверджують страховий стаж заявника. (а.с.31).
Уважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №091630025608 від 05.08.2025 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян визначено статтею 115 Закону №1058-IV.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 115 Закону №1058, право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
З огляду на зміст положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на достроковий вихід на пенсію мають військовослужбовці, які брали участь в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Таким чином для призначення ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком як військовослужбовцю, який брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України необхідна наявність трьох обов`язкових умов у сукупності: вік 55 років; страховий стаж не менше 25 років, наявність відповідного статусу.
Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10), а тому на день звернення до пенсійного органу позивач досягнув віку 55 років.
Щодо наявності у позивача необхідно стажу 25 років суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж – це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).
Відповідно до статті 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.
Відповідно до пунктів 1.7-1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1 (надалі – Порядок №22-1) звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу “Дія” днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу “Дія” заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій, якщо інше не передбачено цим Порядком), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу “Дія” таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу “Дія”). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу “Дія”.
Згідно пункту 2.23 Порядку №22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу “Дія”, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Таким чином, відповідно до зазначених приписів, зокрема пункту 2.23 Порядку №22-1 особа, яка звертається до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії подає оригінали документів про стаж або копії таких документів (трудової книжки) посвідчених нотаріально чи адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем роботи такої особи.
Відтак, нормами чинного законодавства передбачено альтернативний порядок надання пенсійному органу документів про трудовий стаж, зокрема, в копіях, посвідчених підприємством, на якому працював позивач.
Водночас, із змісту позовної заяви судом встановлено, що позивач позбавлений можливості надати пенсійному органу оригінал трудової книжки, оскільки її надано на вимогу ІНФОРМАЦІЯ_1 у жовтні 2019 року під час призову на військову службу, яку у свою чергу, при звільненні з військової служби повернуто не було. 
При цьому, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку та громад та територій України №376 від 28.02.2025, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за №380/43786, Рубіжанська міська територіальна громада Сіверськодонецького району Луганської області тимчасово окупована з травня 2022 року. Відтак, ІНФОРМАЦІЯ_4 знаходиться на тимчасово окупованій території.
Разом з тим, як встановлено судом, позивачем для призначення пенсії було подано пенсійному органу належним чином посвідчені копії трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1990, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , де позивач перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних (військовий квиток № НОМЕР_3 ) (а.с.20) та які згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_5 знаходилися у особовій справі позивача (а.с.23). 
На посвідченій копії трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1990 також міститься печатка Рубіжансько-Кремінського ОМВК, яка проставлена на кожній із її заповнених сторінок (а.с.24-29).
Так, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1990 (а.с.24-25), позивач у спірні періоди роботи з 06.08.1990 по 30.06.1992 працював у Відділі робочого постачання Рубіжанського виробничого об`єднання "Барвник", з 01.07.1992 по 20.09.1998 у Рубіжанському хімічному заводі "Зоря", з 21.09.1998 по 31.12.1998 у Рубіжанському казенному хімічному заводі "Зоря" . 
Відтак суд зазначає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та військовою агресією по відношенню до громадян України, припинення будь-яких відносин з країною-агресором у позивача на сьогоднішній день відсутня будь-яка можливість отримання оригіналу своєї трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1990, чи інших документів про стаж, набутий протягом спірного періоду.
Як встановлено судом, на титульній сторінці трудової книжки зазначено прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що відповідає паспортним даним позивача та свідчить про приналежність даної книжки саме позивачу, міститься підпис відповідальної особи та печатка підприємства. 
Враховуючи викладене та неможливість з об`єктивних причин на даний час отримання інших документів з тимчасово окупованої території про стаж роботи, періоди роботи позивача згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1990 повинні бути враховані до його страхового стажу.
Окрім вказаного, відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Пунктом 4.2. розділу ІV Порядку № 22-1 встановлено, що під час приймання документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.
Таким чином, органи Пенсійного фонду мають право перевіряти обґрунтованість видачі, зміст і належне оформлення наданих документів, проте пенсійним органом самостійно не витребувано необхідну інформацію на підтвердження періодів роботи.
Також, пенсійний орган не піддав сумнівам правдивості записам про періоди роботи позивача, які містяться у завіреній копії трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1990 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а вказав тільки на необхідність надати оригінал трудової книжки.
Щодо наявності у позивача відповідного статусу, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV є необхідною умовою для призначення дострокової пенсії за віком, то суд вказує на таке.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до підпункту 6 пункту 2.1 Порядок № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
6) документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком:
військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, які брали участь у бойових діях, безпосередню участь в АТО/ООС та/або в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації:
документи про проходження військової служби (служби);
довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією російської федерації;
посвідчення учасника бойових дій.
Так, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_4 №5136, ОСОБА_1 у період з 30.05.2020 по 02.09.2020, з 18.09.2020 по 25.04.2021, з 30.11.2021 по 16.03.2022, з 01.05.2022 по 15.08.2022, з 15.08.2022 по теперішній час (день видачі довідки) безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, 
Підставою видачі вищезазначеної довідки слугували відповідні накази командира.
Також, Управлінням персоналу штабу Військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_1 видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_6 від 26.08.2020, згідно якого позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.15).
Вищевказані документи підтверджують те, що позивач є військовослужбовцем, який брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Отже, ОСОБА_1 підтвердив статус особи яка має право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 №091630025608 від 05.08.2025, що має наслідком його скасування.
Щодо зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як учаснику бойових дій з 29.04.2024.
У силу вимог пункту п. 4 ч. 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, ОСОБА_1 на день звернення (28.07.2025) досягнув 55 річного віку, його страховий стаж з урахуванням висновків суду становить більше 25 років, позивач є військовослужбовцем, який брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відтак ОСОБА_1 має право на призначення дострокової пенсії за віком.
Суд зазначає, що за загальним правилом, встановленим ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Проте відповідно до пункту 1 частини 1 даної статті пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно з п.1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.
Відповідно до п.1.8 Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Позивач 29.05.2025 досягнув 55 річного віку та 28.07.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із відповідною заявою про призначення дострокової пенсії за віком та необхідними документами, тобто в межах трьохмісячного строку. 
З огляду на наведене, позивачу слід призначити пенсію з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 30.05.2025. 
Щодо способу захисту порушених прав позивача суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
При вирішенні спорів щодо правомірності рішень, дій пенсійного органу як суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.
Разом із цим, у разі надання пенсійним органом доказів, які свідчать, що спірні рішення, дії є правомірними, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст. 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення та ст. 9 КАС України, якою визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін.
Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності рішення про відмову позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком.
При вирішенні даного спору суд також бере до уваги, що завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.
Суд також зазначає, що згідно з пунктом 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
З системного аналізу вищезазначених норм слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача.
Так, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії за віком визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про призначення пенсії. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - призначити або відмовити в такому призначенні, однак виключно у тому випадку, коли для цього є законні підстави. За законом у спірних правовідносинах у відповідача немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05.04.2005 у справі Афанасьєв проти України (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним, як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9).
З огляду на передбачені пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV обов`язкові умови для призначення пенсії за віком, суд дійшов висновку про наявність таких умов щодо позивача, а саме: ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України; його вік на дату звернення не менше 55 років; має страховий стаж з урахуванням висновків суду не менше 25 років.
Таким чином, щодо позивача є всі встановлені законом умови для призначення йому пенсії за віком.
Відтак, з метою ефективного захисту порушеного права суд уважає за необхідне визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №091630025608 від 05.08.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 з 30.05.2025 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 06.08.1990 по 30.06.1992; з 01.07.1992 по 20.09.1996; з 21.09.1998 по 31.12.1998.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Доказів понесення будь-яких судових витрат відсутні, тому відсутні підстави для їх розподілу.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

УХВАЛИВ:
позов задовольнити. 
Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №091630025608 від 05.08.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 з 30.05.2025 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 06.08.1990 по 30.06.1992; з 01.07.1992 по 20.09.1996; з 21.09.1998 по 31.12.1998.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ), адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса реєстрації місця проживання як ВПО: АДРЕСА_2 ; 
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 13559341), адреса: проспект Соборний, 158 Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057;
третя особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), адреса: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя  /підпис/  Скільський І.І.