справа № 489/3577/26  провадження №2/489/2248/26

РІШЕННЯ
Іменем України

15 липня 2026 року         м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі – ТОВ «Фінпром Маркет») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
встановив:
У квітні 2026 року ТОВ «Фінпром Маркет» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором №71134548 від 20.09.2025 у розмірі 10050,00 грн. та понесені судові витрати на оплату 2662,40 грн. судового збору та 4500,00 грн. на професійну правничу допомогу.
Як на підставу позовних вимог вказано, що 20.09.2025 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів») укладено договір про надання коштів в кредит №71134548. За умовами договору позичальнику надано кредит в розмірі 3000,00 грн. на строк 20 днів (з 20.09.2025 по 09.10.2025) із сплатою процентів у розмірі 0,15 % в день (фіксована), які нараховуються щоденно на залишок заборгованості по кредиту. Комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого кредиту, що в грошовому виразі складає 450,00 грн. У разі порушення позичальником строків повернення кредиту нараховується пеня в розмірі 4,00 % грн. на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. 
Через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 10050,00 грн., яка складається із 3000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 600,00 грн. за процентами, 450,00 грн. за комісією, 6000,00 грн. пенею/неустойкою та 0,00 грн. за процентами, нарахованими за понадстрокове користування.
25.02.2026 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінтром Маркет») було укладено договір факторингу № 25/02/26, за умовами якого ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, в тому числі за кредитним договором №71134548 від 20.09.2025 .
Посилаючись на наведені обставини та те, що відповідачем в позасудовому порядку борг не погашено, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 30.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Цією ухвалою витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацівю щодо належності відповідачу картки № НОМЕР_1 та виписку по рахунку з аперіод з 20.09.2025 по 23.09.20225. 
Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.
Правом на дання відзиву відповідач не скористався. 
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи встановлено, що 20.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією на надання кредиту) №71134548, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджених умовах договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту (пункт 2.1).
За умовами пункту 2.2 договору сума кредиту становить 3000,00 грн., строк кредитування 20 днів, процентна ставка/день 0,150 % (фіксована), комісія за надання кредиту 15,00 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 450,00 грн., пеня - 4,00 % грн. в день.
Кредитний договір відповідачем підписано за допомогою одноразового ідентифікатора «13841». При заповненні реквізитів договору позичальником вказано номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 .
09.10.2025 сторони кредитного договору уклади Додаткову угоду №15945535, згідно якої продовжили строк кредитування на 20 днів та встановили процентну ставку 1% в день.
Додаткова угода підписана відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора «51543».
Згідно довідки про ідентифікацію ідентифікація відповідача Товароиством здійснювалася за посередництвом системи BankID НБУ.
Здійснення переказу грошових коштів згідно кредитного договору №71134548 від 20.09.2025 в розмірі 3000,00 грн. на рахунок відповідача за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 підтверджується листом ТОВ «Европейська платіжна система» від 05.03.3036 № КД-000045039 та платіжною інструкцією від 20.09.2025 про здійснення переказу в розмірі 3000,00 грн. отримувачу ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 . 
Таким чином, між первісним кредитором та відповідачем виникли відносини, які врегульовано кредитним договором укладеному в електронній формі, за яким первісний кредитор виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит в розмірі 3000,00 грн.
Набуття прави вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором підтверджено договором факторингу № 25/02/26 від 25.02.2026, укладеного між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет».
Згідно Реєстру прав вимог № 2 від 25.02.2026 до договору факторингу, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право вимоги по кредитному договору №71134548 від 20.09.2025, позичальник ОСОБА_3 , заборгованість по якому склала 10050,00 грн., з якої 3000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 600,00 грн. за процентами, 450,00 грн. за комісією, 6000,00 грн. пенею/неустойкою та 0,00 грн. за процентами, нарахованими за понадстрокове користування.
Вказану заборгованість, яка підтверджена розрахунком первісного кредитора, позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача в судовому порядку.
Правове обґрунтування та мотиви суду. 
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частина друга статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин третьої – шостої, восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.
Згідно статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом
Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Із матеріалів справи та наявних у ній письмових доказів вбачається, що 20.09.2025 відповідач звернулася до первісного кредитора а з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку з чим електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора підписав кредитний договір відповідно до умов якого отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. шляхом перерахування коштів на його електронний платіжний засіб.
Таким чином, укладення кредитного договору у формі електронного документу, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», на підставі якого між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідає законодавству та волі сторін щодо свободи договору, а наявний у справі звіт платіжного оператора про успішний переказ є самодостатнім доказом виконання кредитором своїх зобов`язань, спростування якого відповідач не здійснив.
10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Щодо стягнення з відповідача неустойки в розмірі 6000,00 грн. за невиконання грошового зобов`язання то така вимога є неправомірною, оскільки відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення в період дії воєнного стану на території України, а відтак не підлягає стягненню.
З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач не спростував доводів позивача про невиконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором та розміру заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, процентів та комісії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
У частині стягнення неустойки позовні вимоги задоволенню не підлягають з наведених вище мотивів.
Таким чином, оцінивши наявні докази у справі, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованість в розмірі 4050,00 грн. (3000,00 + 600,00 + 450,00).
Так як позовні вимоги задоволено частково, на підставі частин першої, другої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1072,68 грн. (2662,40 х 40,29%) та витрати на правничу допомогу в розмірі 1813,05 грн. (4500,00 х 40,29%).

Керуючись статями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за Договором надання коштів в кредит № 71134548 від 20.09.2025 в розмірі 4050,00 грн. (чотири тисячі п`ятдесят гривень 00 коп.) та судовий збір в сумі 1072,68 грн. (одна тисяча сімдесят дві гривні 68 коп.) і витрати на правничу допомогу в розмірі 1813,05 грн. (одна тисяча вісімсот тринадцять гривень 05 коп.).
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження: м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9А, офіс 204;
відповідач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 15.07.2026.

Суддя І.В.Коваленко