П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 400/7025/24

Перша інстанція суддя Малих О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Яковлєва О.В.,
суддів Єщенка О.В. Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулась до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військовій частині НОМЕР_1 , а саме:
- визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02 травня 2023 року № 122 про призупинення виплат грошового забезпечення ОСОБА_1 ;
- визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 12 травня 2023 року № 47-РС про зарахування у розпорядження командира військової частини.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року задоволено позов, а саме:
- визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02 травня 2023 року № 122, в частині призупинення виплат грошового забезпечення ОСОБА_1 з 02 травня 2023 року;
- визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 12 травня 2023 року № 47-РС, в частині звільнення ОСОБА_1 з займаної посади та зарахування його у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 з 12 травня 2023 року.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки судом першої інстанції безпідставно не враховано, що солдат ОСОБА_1 своїми протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення, що виразилось у самовільному залишенні військової частини. Дане кримінальне правопорушення солдат ОСОБА_1 вчинив в період військового стану, під час повномасштабної війни України з агресором – російською федерацією. 

Крім того, апелянтом наводяться численні приклади проявів негативної поведінки ОСОБА_1 .
Вказані обставини, на переконання апелянта були достатньою підставою для призупинення виплат грошового забезпечення та звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.
В свою чергу, позивачем подано відзив на апеляційну скаргу суб`єкта владних повноважень у якому зазначено про її необґрунтованість.
З іншого боку, суб`єктом владних повноважень подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу у якому повторно викладено доводи щодо правомірності оскаржуваних наказів.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 02 травня 2023 року № 122 (по стройовій частині) визначено позивача таким, що самовільно залишив військову частину, а також призупинено виплату грошового забезпечення позивачу з 02 травня 2023 року.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 12 травня 2023 року № 47-РС (по особовому складу) позивача з 12 травня 2023 року звільнено з займаної посади та зараховано у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 .
Не погоджуючись із зазначеними наказами, позивач звернувся до суду з даним позовом.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позову, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту «г» частини другої, пункту «г» частини третьої, підпункту «д» пункту 1, підпункту «в» пункту 2 частини четвертої, підпунктів «е» пунктів 1 і 2, підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої та підпункту «е» пункту 1, підпункту «д» пункту 2, підпункту «в» пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.
Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 частини четвертої, підпунктів «д» пунктів 1 та 2 частини п`ятої та підпункту «д» пункту 1, підпункту «ґ» пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону.
Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.
В свою чергу, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджено Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.
Згідно п. 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Згідно п. 144-2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.
Згідно п. 144-3 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
Звільнення з посад військовослужбовців, призначених на посади Президентом України, військову службу яким призупинено, здійснюється Президентом України.
У разі відсутності повноважень щодо звільнення з посади військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини подає витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань безпосередньо посадовій особі, яка має таке право, для видання наказу по особовому складу.
Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.
Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади:
видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини;
організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту;
надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України.
Облік військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України.
В свою чергу, Дисциплінарний статут Збройних Сил України затверджено Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».
Так, Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Статут) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Згідно ч. 1 ст. 85 Статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Згідно ч. 4 ст. 85 Статуту, якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Крім того, згідно ч. 4 ст. 6 Статуту, командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що предметом позову у даній справі, зокрема, є наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 12 травня 2023 року № 47-РС, в частині звільнення ОСОБА_1 з займаної посади та зарахування його у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 з 12 травня 2023 року.
В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у цій частині, відповідно до доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, з аналізу вищевикладених норм матеріального права вбачається, що військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, письмового повідомлення командира військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, відомості про яке виявлено під час проведення службового розслідування за відповідним фактом.
Тобто, у випадку самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, з метою встановлення вини такого військовослужбовця, а також уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню таких дій, відповідно до вимог ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч. 4 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, має бути проведено службове розслідування.
При цьому, із зібраних матеріалів у справі та пояснень апелянта вбачається, що у Військовій частині НОМЕР_1 службове розслідування за фактом самовільного залишення служби позивачем завершено лише 05 червня 2023 року.
Аналогічним чином, Державним бюро розслідувань внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження № 620241500100000272 за ч. 5 ст. 407 КК України лише 08 лютого 2024 року.
Тобто, затвердження результатів службового розслідування та реєстрація кримінального провадження відбулись після прийняття оскаржуваного наказу.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що станом на 12 травня 2023 року не існувало достатніх правових підстав для звільнення позивача з займаної посади та зарахування його у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 з 12 травня 2023 року.
Щодо правомірності наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02 травня 2023 року № 122, в частині призупинення виплат грошового забезпечення ОСОБА_1 з 02 травня 2023 року, колегія суддів зазначає наступне.
Так, з аналізу п. 144-3 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України вбачається, що командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади, має повноваження видати наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини.
Тобто, виданню наказу про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця має передувати видання наказу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади.
Проте, на момент видання наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 02 травня 2023 року № 122 про призупинення виплат грошового забезпечення ОСОБА_1 з 02 травня 2023 року, наказу про звільнення останнього з посади видано не було.
Враховуючи викладене, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, з підстав порушення процедури видання оскаржуваних наказів.
При цьому, колегія суддів не приймає доводів апелянта щодо численних проявів негативної поведінки позивача, оскільки такі обставини не спростовують вищевикладених висновків суду про порушення процедури видання оскаржуваних наказів.
Між тим, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року - без змін.
Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Військову частину НОМЕР_1 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач | | О.В. Яковлєв
Судді | | О.В. Єщенко   А.В. Крусян