ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/831/23 (642/1202/26)	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Усатого В.О. 

без повідомлення (виклику) учасників справи
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом 	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 	
до 	Комунального підприємства "Житлокомсервіс" (61052, м.Харків, вул. Конторська, буд.35, код. ЄДРПОУ 34467793) 	
про 	визнання недійсним договору в межах справи про банкрутство Комунального підприємства "Житлокомсервіс"	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Холодногірського районного суду м. Харкова з позовом до комунального підприємства «Житлокомсервіс», в якому просила визнати недійсним Договір про надання житлово-комунальних послуг між юридичною особою КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЖИТЛОКОМСЕРВІС» код ЄДРПОУ 34467793 та ОСОБА_1 через відсутність предмету та істотних умов для його укладання.
Ухвалою Холодногірського районного суду міста Харкова від 27.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлокомсервіс» про визнання недійсним договору про надання житлово-комунальних послуг. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
13.03.2026 до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
17.03.2026 через систему «Електронний суд» до суду від представника комунального підприємства «Житлокомсервіс» - Виноградова В.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 у справі № 922/831/23 відкрито провадження у справі про банкрутство КП «Жилкомсервіс». 24.03.2023 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства «Жилкомсервіс» за № 70274. Станом на теперішній час справа про банкрутство Комунального підприємства «Житлокомсервіс» перебуває у провадженні Господарського суду Харківської області (справа № 922/831/23).
23.03.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.
26.03.2026 через канцелярію суду від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату у зв`язку з витребуванням доказів та неможливістю прибуття у судове засідання в зазначений день та час.
26.03.2026 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.
26.03.2026 до Холодногірського районного суду від позивача надійшло уточнення позовних вимог.
Ухвалою Холодногірського районного суду міста Харкова від 27.03.2026 цивільну справу № 642/1202/26 за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Житлокомсервіс» про визнання недійсним договору про надання житлово-комунальних послуг постановленого передати до Господарського суду Харківської області для розгляду в межах справи № 922/831/23 про банкрутство КП «Жилкомсервіс».
13.04.2026 до суду від позивача надійшло клопотання про залишення без розгляду уточнених позовних вимог та клопотання про витребування доказів.
13.04.2026 до суду від позивача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи письмових доказів та повідомлення про обставини, які ці докази підтверджують.
07.05.2026 матеріали цивільної справи №642/1202/26 надійшли до Господарського суду Харківської області.
Суд зазначив, що в межах справи №922/831/23 ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.03.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства "Жилкомсервіс" (код ЄДРПОУ 34467793), визнано вимоги ініціюючого кредитора - ФОП Шевцова О.С. до Комунального підприємства "Жилкомсервіс" у розмірі 1399068,89 грн. основного боргу та 26840,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання до суду заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном КП "Жилкомсервіс", призначено розпорядником майна КП "Жилкомсервіс" арбітражного керуючого Артюха Юрія Володимировича, призначено попереднє засідання суду.
24.03.2023 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства "Жилкомсервіс" за № 70274.
Відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду позовна заява в межах справи про банкрутство (вхідний номер 1567/26 від 07.05.2026) передана на розгляд головуючому судді Усатому В.О.
Частиною 11 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Ухвалою суду від 08.05.2026 залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху після відкриття провадження.
Надано позивачу строк 5 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: 
- надати відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
- зазначити відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви;
- подання до суду засвідчених у відповідності до вимог чинного законодавства копій додатків до позову.
Попереджено позивача про те, що не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, згідно частини тринадцятої статті 176 ГПК України має наслідком залишенням позовної заяви без розгляду.
19.05.2026 до суду від позивача надійшла позовна заява (уточнена редакція) (вх.№12013) в якій остання просить суд;
1. Позовну заяву ОСОБА_1 до юридичної особи Комунальне підприємство "Житлокомсервіс" код ЄДРПОУ 34467793 про визнання недійсним договору про надання житлово - комунальних послуг розглянути в порядку загального позовного провадження та задовольнити;
2. Визнати недійним Договір про надання житлово - комунальних послуг між юридичною особою Комунальне підприємство "Житлокомсервіс" код ЄДРПОУ 34467793 та ОСОБА_1 через відсутність предмету спору та істотних умов для його укладання;
3. Стягнути з юридичної особи Комунальне підприємство "Житлокомсервіс" код ЄДРПОУ 34467793 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 10 000,00 грн.
Беручи до уваги вищезазначене, позивачем усунуто недоліки, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху у встановлений судом строк. 
Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи з урахуванням заяви (вх.№12013 від 19.05.2026) з додатками, суд встановив, що позовну заяву подано з додержанням вимог статей 20, 162-164, 172 ГПК України.
Ухвалою суду від 20.05.2026 прийнято справу №642/1202/26 до розгляду в межах справи №922/831/23 про банкрутство Комунального підприємства "Житлокомсервіс". Відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу в порядку ст.ст.161, 169 ГПК Україну протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали подати додаткові пояснення щодо клопотання позивача про витребування доказів (вх.№12013 від 19.05.2026). Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження разом із доказами надіслання (надання) їх позивачу згідно зі ст.250 ГПК України. Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву разом із доказами надіслання (надання) їх позивачу згідно зі ст.251 ГПК України. Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження разом із доказами надіслання (надання) їх позивачу згідно зі ст.250 ГПК України. Встановлено позивачу строк 5 днів з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив разом із доказами надсилання (надання) її відповідачу згідно зі ст.251 ГПК України. Встановлено відповідачу строк 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечень на цю відповідь разом із доказами надсилання (надання) їх позивачу згідно зі ст.251 ГПК України. Роз`яснено учасникам справи, що відповідні заяви по суті справи повинні відповідати вимогам статей 161-168 Господарського процесуального кодексу України та мають бути подані у строк, визначений в ухвалі.
Ухвалою суду від 20.07.2026 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.
Згідно з даними КП "Діловодство спеціалізованого суду" ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 20.05.2026 направлено до Електронного кабінету КП "Житлокомсервіс" 21.05.2026 о (б) 16:04.
Отже, ухвала суду від 20.05.2026 року, про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 21.05.2026 року з огляду на що строк на подання відзиву на позовну заяву до 05.06.2025 року включно.
Суд звертає увагу на те, що на адресу Господарського суду Харківської області відповідач відзив на позовну заяву ОСОБА_1 не надав, жодних заперечень щодо позовних вимог у даній справі не висловив, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.
Судом надано можливість учасникам справи для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано під час розгляду справи обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.
За висновками суду в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Згідно із ч. 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є співвласником квартири посімейного заселення №64 загальною площею 64,2 кв.м в багатоквартирному будинку за адресою вул. Холодногірська, буд.10 у місті Харкові.
Багатоквартирний будинок за адресою: м.Харків, вул.Холодногірська, буд.10 є комунальною власністю територіальної громади міста Харкова та перебуває у господарському віданні Комунального підприємства "Житлокомсервіс".
28 листопада 2006 року у спецвипуску газети «Слобода» було опубліковано публічний договір №95 про надання житлово-комунальних послуг, яким передбачено предмет договору, права та обов`язки сторін, строк дії договору, оплата спожитих послуг.
Пунктом 1 договору визначено, що предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку, який знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова, а Споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором.
Відповідно до п.2 Договору Невідкладною частиною договору є рішення Харківської міської ради від 06.10.2006 р. №139/06 "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (квартирну плату) для житлово - експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади м.Харкова.
Згідно з п.4 Договору розмір щомісячної плати за надані послуги з моменту укладання цього договору становить для кожного Споживача окремо, залежно від кількісних показників фактичного надання послуг з урахуванням забезпечення належного санітарно - гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинку (споруди) та прибудинкової території, на підставі додатку №4 до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 04.10.2006р. №806 "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (квартирну плату) для житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади м.Харкова.
Відповідно до п.7 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється (платежі вносяться) не пізніше 15 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Відповідно до п.13 Договору Споживач, крім іншого, зобов`язаний сплачувати послуги в установлені договором строки.
Згідно п. 22 публічного договору про надання житлово-комунальних послуг цей договір набирає чинності з 01 січня 2007 року, строком на 3 роки, якщо про інше не буде заявлено Споживачем у письмовій формі. Договір вважається продовженим на той же самий термін, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору або необхідність його перегляду .
Відповідно до п.23 Договору Договір може бути розірваний достроково у разі:
- переходу права власності (користування) на квартиру, інші житлові та/або нежитлові приміщення до іншої особи;
- невиконання умов договору сторонами.
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» визначено виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою споруд у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова.
28 лютого 2007 між Управлінням комунального майна і приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та КП «Жилкомсервіс» було укладено Договір № 1288 про передачу в господарське відання майна комунальної власності територіальної громади м. Харкова, відповідно до якого було передано КП «Жилкомсервіс» майно, визначене у додатках до Договору. Прийом та передача майна оформлюється двосторонніми актами прийому-передачі».
Рішенням 23 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 26.01.2024 № 522/24 Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» було перейменовано у Комунальне підприємство «Житлокомсервіс». Відповідні відомості внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується випискою від 15.04.2024.
Позивач вважає Договір про надання житлово - комунальних послуг від 28.11.2006 року (публічний) недійсним з огляду на те, що позивач не є співвласником багатоквартирного будинку, а є співвласником жилого приміщення загальною площею 64,2 кв.м. квартири посімейного заселення №64 в житловому будинку №10 по вулиці Єлізарова (нині Холодногірська) в місті Харкові. 
Крім того, як зазначає позивач, відповідно до листа КП "Житлокомсервіс" від 30.01.2026 №6/0/1006-26 прибирання прибудинкової території житлового будинку №10 по вул.Холодногірській здійснюється підрядною організацією Холодногірської філії Благоустрій КП "Шляхрембуд", що свідчить про те, що КП "Житлокомсервіс" не здійснює діяльність з надання послуг з прибирання прибудинкової території вказаного житлового будинку. 
Таким чином, як зазначає позивач Договір про надання житлово - комунальних послуг від 28.11.2006 року (публічний) по відношенню до позивача є недійсним, оскільки відсутня істотна умова для його укладання - наявність у позивача у співвласності багатоквартирного будинку або у його власності житлового будинку та земельної ділянки, на якій він розташований за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Холодногірська, будинок 10.
Як вказує позивач, за відсутності законних підстав відповідач вимагає від позивача кошти за послуги, які не надавалися, що спричиняє погрозу нанесення матеріальних збитків позивачу. 

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 та 2 ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. 
Аналогічні положення закріплено в Законі України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, зокрема у статті 1 зазначено, що багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку; співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Відповідно до ст.5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.
Таким чином, право спільної сумісної власності на спільне майно багатоквартирного будинку виникає в силу закону одночасно з набуття права власності на квартиру та не потребує окремого оформлення.
Отже, оскільки ОСОБА_1 є співвласником квартири в багатоквартирному будинку, то вона одночасно є співвласником спільного майна багатоквартирного будинку в силу закону.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.
Відповідно до частин 1,2 статті 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: 1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; 2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; 5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; 6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; 7) послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку.
Перелік житлово-комунальних послуг визначено статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Так, до житлово-комунальних послуг належать:
1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;
купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;
поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;
інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;
2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
28 листопада 2006 року у спецвипуску газети «Слобода» було опубліковано публічний договір №95 про надання житлово-комунальних послуг, предметом якого є забезпечення надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, при цьому споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вказані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором.
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» визначено виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою споруд у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова, тобто згідно статті 1 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" - Управителем. 
Доводи позивача про те, що він не підписував з КП «Житлокомсервіс» договору про надання житлово-комунальних послуг, а тому між сторонами відсутні договірні відносини, суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 22 Договору про надання житлово-комунальних послуг, цей договір укладений згідно з пунктом 3 статті 205, статей 642,643 ЦК України та набирає чинності з 01 січня 2007 року строком на 3 роки, якщо про інше не буде заявлено споживачем в письмовій формі, та вважається продовженим на той же самий термін, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору або необхідність його перегляду.
Вказаний договір відповідав формі і змісту (умовам) типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 560.
Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 642/1575/19, провадження № 61-16364св19.
Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частині третій статті 6, статей 627,630 ЦК України та статей 19,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Тобто законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, а споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Разом з тим, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.
Відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг) . У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.
З урахуванням умов публічного договору про надання житлово-комунальних послуг м. Харкова, який опублікований 28 листопада 2006 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради газеті «Слобода» № 95, наявністю пропозиції відповідача укласти такий договір та відсутності з боку позивача відповідних заперечень, між підприємством КП «Жилкомсервіс» та ОСОБА_1 склались фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Позивач, як власник квартири у будинку, який обслуговує відповідач, не звертався до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» з відмовою укласти вказаний договір та не довів, що його волевиявлення на укладення публічного договору не було вільним.
За таких умов, доводи позивача щодо відсутності договірних відносин між ним та відповідачем є безпідставними.
Крім того, суд зазначає, що наявність чи відсутність у власності позивача земельної ділянки , на якій розташований багатоквартирний будинок, не впливає на виникнення статусу споживача житлово - комунальних послуг, а чинність публічного договору не ставиться у залежність від наявності у споживача права власності на весь будинок або земельну ділянку, а обумовлюється фактом володіння нерухомим майном у відповідному будинку та отриманням житлово - комунальних послуг.

Щодо доводів позивача про те, що КП "Житлокомсервіс" не здійснює діяльність з надання послуг з прибирання прибудинкових території вказаного житлового будинку, суд зазначає наступне.
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 №893 "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходять у комунальній власності територіальної громади м.Харкова" визначено перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, мінімально необхідних для забезпечення санітарно гігієнічних вимог до експлуатації будинку, підтримання несучої спроможності конструкції та експлуатаційних характеристик внутрішньо будинкових мереж і систем.
Відповідно до Додатку №1 зазначеного рішення до такого переліку входить Прибирання прибудинкової території; Технічне обслуговування ліфтів; Обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання (з 2022 року послуги передано КП" ХТМ"); Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання (з 2022 року послуга передана КП "Харківводоканал"); Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення (з 2022 послуга передана КП "Харківводоканал"); Технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем централізованого опалення (з 2022 року послуга передана КП "ХТМ"); Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем зливової каналізації (з 2022 року послуга передана КП "Харківводоканал"); Обслуговування димовентиляційних каналів; Освітлення місць загального користування; Енергопостачання ліфтів.
Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача зі скаргами, претензіями щодо неналежного виконання відповідачем вказаного переліку послуг.
З цього приводу позивач лише зазначила, що КП "Житлокомсервіс" не здійснює діяльність з надання послуг з прибирання території житлового будинку №10 по вул.Холодногірській, а така послуга надається Холодногірською філією Благоустрій КП "Шляхрембуд".
Разом з тим, як вбачається з листа КП "Житлокомсервіс" від 30.01.2026 №6/0/1006-26, Холодногірська філія Благоустрій КП "Шляхрембуд" є підрядною організацією КП "Житлокомсервіс", яка надає послуги з прибирання прибудинкової території на договірних засадах та відповідач сплачує за це і послуги грошові кошти, які сплачується споживачами у складі тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд доходить висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.
Згідно з частин 1, 3 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до приписів статті 73 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, пункт 29).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та відмовив у його задоволенні в повному обсязі, правові підстави для розподілу та стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Втім, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір в дохід державного бюджету не стягується.
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.
Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.
Позивач: Лисенко Тамара Іванівна ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: Комунальне підприємство "Житлокомсервіс" (61052, м. Харків, вул. Конторська, буд. 35, код ЄДРПОУ 34467793).
Повне рішення складено та підписано 21.07.2026.

Суддя		В.О. Усатий