Справа № 346/6553/25
Провадження № 2/346/904/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

20 липня 2026 р.	м. Коломия 	

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі: 
головуючої - судді Третьякової І.В.
за участю секретаря - Гжибовського А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Скарбниця» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
У С Т А Н О В И В:
Кредитна спілка «Скарбниця» звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 22.02.2023 року з ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2923-ПЧ, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 50000,00 грн. на строк 24 місяці зі сплатою 60 % річних від суми залишку кредиту, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов`язання згідно з договором у повному обсязі.
З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за зазначеним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 , а також між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договори поруки від 22.02.2023 року, відповідно до яких ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором. В порушення умов договорів, відповідачі свої зобов`язання у частині повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконували, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 16.12.2025р. становить 107275,23 грн. та складається з: 46787,39 грн. – заборгованість за кредитом; 60487,84 грн. – заборгованість за відсотками. На неодноразові письмові звернення позивача до відповідачів щодо виконання зобов`язань за договорами, останні не відреагували, жодних дій по погашенню заборгованості не здійснили, що змусило позивача звертатися за захистом своїх прав до суду. 
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 02.01.2026р. в даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримала та пояснила, що з відповідачкою був укладений кредитний договір на строк 24 місяці на суму 50000,00 грн зі сплатою 60% річних. За період кредитування позичальницею було погашено тіло кредиту на суму 3212,61 грн. та сплачено відсотки за користування кредитними коштами в сумі 18787,39 грн. Станом на дату закінчення строку кредитування (24.05.2024р.) сума заборгованості за тілом кредиту становила 46787,39 грн. та за % - 41645,34 грн. Однак, на підставі п. 11.1 договору кредитодавцем було продовжено нарахування відсотків за користування кредитними коштами, оскільки у встановлені в договорі строки позичальниця та її поручителі кредитні кошти в повному обсязі не повернули. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. 
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за їхньої відсутності до суду не подавали. Про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою їхнього місця проживання. Однак, поштові відправлення були повернуті до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Відповідно до ч.7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно ч.4, 10 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Абзацом 2 ч.1 ст. 131 ЦПК України визначено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України).
Таким чином, аналіз вищевказаних процесуальних норм свідчить про те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи по якій вони є стороною, з огляду на володіння судом інформації про зареєстровану адресу їхнього проживання та відсутності від них повідомлень про зміну даної адреси.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання також не з?явилася, причини неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення проти чого представник позивача в судовому засіданні не заперечувала. 
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 22.02.2023 року ОСОБА_1 звернулася до КС «Скарбниця» із заявою про надання кредиту в сумі 50000,00 гривень.
22 лютого 2023 року між КС «Скарбниця» в особі директора Печеніжинського відділення КС «Скарбниця» ОСОБА_5 та ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит № 2923-ПЧ (далі договір).
Відповідно до п.2.1 договору, кредитодавець зобов?язався надати позичальнику споживчий кредит у сумі 50000,00 гривень на засадах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, в порядку та в строки, визначених цим договором.
Кредит надається строком на 24 місяці від дати отримання позичальником кредиту (п. 3.1 договору). Кредитодавець зобов?язується надати позичальнику кредит в день підписання цього договору (п. 3.2 договору). Кредит надається позичальнику готівкою в касі кредитодавця або згідно заяви позичальника шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником (п. 3.6 договору).
В п. 4.1 договору вказано, що проценти за користування кредитом є фіксованими та становлять 60% річних від залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
Згідно п. 3.5 договору, позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом з дотриманням Графіка платежів, що є невід?ємною частиною цього договору до закінчення строку визначеного п. 3.1.
Відповідно до п. 5.1 договору, зобов?язання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом забезпечується порукою. 
22.02.2023 року між кредитною спілкою «Скарбниця», в особі директора Печеніжинського відділення КС «Скарбниця» Котіва Б.І. та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №4206, відповідно до якого ОСОБА_2 поручився перед кредитодавцем за виконання усіх зобов?язань позичальника ОСОБА_1 відповідно до договору про споживчий кредит № 2923-ПЧ від 22.02.2023р. Поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем за належне виконання позичальником забезпеченого зобов?язання. 
Також, 22.02.2023 року між кредитною спілкою «Скарбниця», в особі директора Печеніжинського відділення КС «Скарбниця» ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №4207, відповідно до якого ОСОБА_3 поручилася перед кредитодавцем за виконання усіх зобов?язань позичальника ОСОБА_1 відповідно до договору про споживчий кредит. № 2923-ПЧ від 22.02.2023р. Поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем за належне виконання позичальником забезпеченого зобов?язання.
Видатковим касовим ордером від 22.02.2023р. та письмовим підтвердженням позичальниці від 22.02.2023р. про отримання грошових коштів доведено належне виконання кредитодавцем свого зобо?язання по наданню обумовленої суми кредиту. 
Графіком платежів передбачено щомісячну сплату процентів, а по завершенню строку кредитування 22.02.2025р. повернення суми кредиту. При умові дотримання графіку платежів загальна вартість кредиту становить 110082,23 грн., з яких: 5000000,00 грн. – тіло кредиту та 60082,23 грн. – відсотки. 
Долученими до справи фіскальними чеками підтверджується сплата ОСОБА_1 грошових коштів на погашення тіла кредиту в сумі 3212,61 грн. та 18787,39 грн. на погашення відсотків, про що також вказано в розрахунку заборгованості. 
За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з КС «Скарбниця» був укладений Договір про споживчий кредит №2923-ПЧ. В даному Договорі сторонами були погоджені всі істотні умови. Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 50000,00 грн відповідачу (позичальнику) підтверджується матеріалами справи. 
У постанові від 06 травня 2020 року, прийнятій у справі №372/223/17 Верховний Суд зазначив, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України визначає.
За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.
Як убачається з наданого суду розрахунку заборгованості, складеного позивачем, станом на 16.12.2025р. сума боргу ОСОБА_1 становить 107275,23 грн., з яких: 46787,39 грн. – за тілом кредиту та 60487,84 грн. – нарахованих і несплачених відсотків. 
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачами суду не надано.

Відтак, з матеріалів справи вбачається, що позичальниця взяті на себе зобов`язання по повному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами в передбачені кредитним договором строки належним чином не виконала, що призвело до утворення заборгованості. 
У свою чергу, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за процентами, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, суд керується таким.
Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.
За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). 
В даній справі встановлено, що сторонами кредитного договору було погоджено строк кредитування – 24 місяці від дати отримання позичальником кредиту (п.3.1 договору), а тому право кредитодавця нараховувати відсотки тривало з 22.02.2023р. по 22.02.2025р. 
За вказаний період, відповідно до даних Графіку платежів, загальна сума відсотків становить 60082,23 грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що за період кредитування та після його завершення позичальницею було сплачено відсотки на загальну суму 18787,39 грн. Таким чином, сума боргу ОСОБА_1 за відсотками становить 41294,84 грн. 
Доводи представника позивача про те, що КС «Скарбниця» мала право нараховувати відсотки до моменту звернення з позовом до суду, тобто до грудня 2025р., відповідно до п. 11.1 договору, суд вважає безпідставними та до своєї уваги не приймає, оскільки вказаним пунктом передбачено строк дії договору, а не строк кредитування, який сторонами було узгоджено в п. 3.1. 
Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно з приписами ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів , неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Так, відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повинні нести солідарну відповідальність з ОСОБА_1 за невиконання нею умов кредитного договору.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що виконання зобов`язань по поверненню кредиту та сплати процентів порушено з вини відповідачів, а тому позовні вимоги КС «Скарбниця» є обґрунтованими та доведеними і підлягають частковому задоволенню на суму 88082,23 грн., з яких: 46787,39 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 41294,84 грн. – заборгованість за відсотками. 
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп.
Так, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Адже солідарне відшкодування судових витрат процесуальним законодавством не передбачено.
З огляду на це суд вважає, що з кожного відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в розмірі по 1009,33 гривень (3028 : 3).
Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 553, 554, 610, 614, 627, 629, 1048-1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13 81, 89, 141, 223, 263, 265, 274, 279, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Кредитної спілки «Скарбниця» (місцезнаходження: 78103, Івано-Франківська область, м. Городенка, вул. Богуна, 9, код ЄДРПОУ 25068803, п/р НОМЕР_3 Ощадбанк, МФО 336503) заборгованість за договором про споживчий кредит № 2923-ПЧ в сумі 88082 (вісімдесят вісім тисяч вісімдесят дві) гривні 23 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Кредитної спілки «Скарбниця» (місцезнаходження: 78103, Івано-Франківська область, м. Городенка, вул. Богуна, 9, код ЄДРПОУ 25068803, п/р НОМЕР_3 Ощадбанк, МФО 336503) заборгованість за договором про споживчий кредит № 2923-ПЧ в сумі 88082 (вісімдесят вісім тисяч вісімдесят дві) гривні 23 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Кредитної спілки «Скарбниця» (місцезнаходження: 78103, Івано-Франківська область, м. Городенка, вул. Богуна, 9, код ЄДРПОУ 25068803, п/р НОМЕР_3 Ощадбанк, МФО 336503) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. в рівних частинах з кожного по 1009 (одна тисяча дев?ять) гривень 33 коп. 

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 20.07.2026р.

Суддя: 	Третьякова І. В.