Єдиний унікальний номер № 362/5435/26 
Провадження № 1-кп/362/568/26 
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.09.2026 місто Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області під головуванням судді ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (№ ЄРДР №12026111140000293 від 15.05.2026) за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,  ОСОБА_2 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, працевлаштованого неофіційно, неодруженого, раніше до кримінальної відповідальності не притягався,
Учасники провадження:
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_2 ,
захисник ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
14.05.2026 близько 17:46 під час дії в Україні воєнного стану ОСОБА_2 зайшов до складського приміщення магазину «Сільпо», який розташований за адресою: вул. Грушевського, 19, м. Васильків Обухівського району Київської області, де в цей час у останнього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій прямий умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи, що його протиправні дії носять відкритий характер та помітні стороннім особам, ОСОБА_2 , знаходячись в приміщенні складу вказаного магазину, взяв до рук 11 упаковок корму для котів «Felix Deli Moments», після чого попри вимоги припинити вчинення протиправних дій зі сторони працівників магазину «Сільпо» з викраденим товаром покинув складське приміщення вказаного магазину.
Далі, перебуваючи неподалік будинку № 7 по вул. Гоголя в м. Васильків Обухівського району Київської області, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, продовжуючи протиправні дії, які виразились у відкритому заволодінні майном, поєднані з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_2 , намагаючись утримати майно, яким відкрито заволодів, наніс працівнику магазину «Сільпо» ОСОБА_6 , який намагався його зупинити, два удари в область обличчя рукою, зібраною в кулак, внаслідок чого останній впав на асфальтоване покриття та отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна на правій кисті та правому колінному суглобі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши своїми протиправними діями потерпілому ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріального збитку на суму 537,76 грн.

Позиція учасників судового провадження
Позиція сторони захисту
Обвинувачений ОСОБА_2 в судовому засіданні винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і, не оспорюючи фактичні обставини, про які зазначено в обвинувальному акті, місця та часу їх вчинення, з приводу пред`явленого йому обвинувачення, показав, що дійсно взяв котячий корм з магазину «Сільпо», а коли працівник магазину – ОСОБА_6 хотів його зупинити, вдарив його кулаком в обличчя.
Показання ОСОБА_2 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
В судових дебатах обвинувачений вказав, що щиро кається у вчиненому, просив вибачення.
Захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_5 застосувати при призначенні покарання ст. 69 КК України, а також звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців.
Позиція сторони обвинувачення
В судовому засіданні прокурор зазначив, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 186 КК України, знайшли своє підтвердження в повному обсязі, його дії кваліфіковано вірно і обґрунтовано, а винуватість обвинуваченого повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами.
Зважаючи на те, що свою вину за інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_2 визнав повністю, просив суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КК України.
В судових дебатах прокурор просив визнати ОСОБА_2 винним за ч. 4ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 69 та ст. 75 КК України, визначити іспитовий строк 1 рік і 6 місяців.
Позиція потерпілої сторони
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надали письмові заяви, в яких просять слухати справу за їх відсутності, претензій до обвинуваченого матеріального та морального характеру не мають, покарання просять призначити на розсуд суду.

Обсяг та порядок дослідження судом доказів
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. 
Судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.
Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів та залучення експертів і витрат на їх проведення.

Висновки суду щодо пред`явленого обвинувачення
Вина обвинуваченого ОСОБА_2 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, визнанням своєї вини.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч. 4 ст.186 КК України як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Мотиви призначення покарання. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, ставлення обвинуваченого до вчиненого (вину визнав), а також особу ОСОБА_2 , умови і спосіб його життя, ставлення до суспільно-корисних цінностей, позитивну характеристику за місцем проживання, його молодий вік, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, належне виконання процесуальних обов`язків, пов`язаних із судовим розглядом кримінального провадження, те, що він працює неофіційно, що в своїй сукупності не свідчить про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_2 , тобто про його схильність до систематичного вчинення правопорушень.
Відповідно до ст.ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, що полягає у визнанні своєї вини, усвідомленні наслідків своїх протиправних дій, небажанні їх вчиняти в майбутньому, добровільне відшкодування завданого збитку та активне сприяння розкриттю злочину, що полягає у наданні викривальних показів відносно себе одразу після його затримання та детальний опис всіх своїх дій.
Відповідно до ст.ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Таким чином, встановлені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого – його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення у сукупності з наведеними даними про його особу істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому, у відповідності до положень ст. 69 КК, дають суду законні підстави для можливості призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК у виді 5 років позбавлення волі.
Враховуючи молодий вік обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, працює неофіційно, а також те, що ОСОБА_2 зробив добровільний внесок у розмірі 50000,00 грн на допомогу Збройним Силам України, відсутність до нього претензій з боку потерпілих у зв`язку з відшкодуванням заподіяної шкоди, позицію прокурора, висловлену на судових дебатах, суд приходить до висновку про можливість застосування до основного покарання ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, в межах визначених судом. 
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.
Судом встановлено, що на стадії досудового розслідування застосовувався захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області № 362/4136/26 від 20.05.2026, який підлягає скасуванню.
В порядку ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з 
обвинуваченого витрати, пов`язані із залученням експертів за проведення експертизи № СЕ-19/111-26/28057-ТВ в розмірі 1925,44 гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_2 на даний час не застосовується, підстави для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 374, 381-382 КПК України, –
УХВАЛИВ :
ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 186 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки: 
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_2 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 01 вересня 2026 року.
Стягнути з ОСОБА_2 витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 1925 (одна тисяча дев`ятсот двадцять п`ять) грн 44 коп на користь держави.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області № 362/4136/26 від 20.05.2026.
Речові докази у провадженні: 
- спортивну куртку сірого кольору з назвою «STAFF», поміщену до спеціального пакету №NPU5455728 та передану на зберігання до камеру схову речових доказів ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області згідно квитанції від 22.06.2026, – повернути власнику – ОСОБА_2 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя      ОСОБА_8