Справа № 401/3665/24 
Провадження № 2/401/82/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2026 року місто Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючий суддя - Андріянова С.М.
за участю секретаря судового засідання – Бойко Я.С.
представника позивача – Келеберда В.В.
співвідповідача №1 – Лагно Н.Ю.
представника співвідповідачів №№1, 2 – Урсаленко О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в Світловодському міськрайонному суді Кіровоградської області, в режимі відеоконференцзв`язку з особистим кабінетом представника співвідповідачів, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, 

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2024 року представник позивача ОКВП "Дніпро - Кіровоград" Келеберда В.В. звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 53 122 грн. 39 коп. та судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3028,00 грн.
В обґрунтуванні позову посилається на те, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград» відповідно до відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , яка користується послугами водопостачання та водовідведення, за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з індивідуальним договором приєднання від 10 березня 2022 року, надавав послуги водопостачання та водовідведення за вказаною адресою. Відповідач ОСОБА_1 є власником вказаної квартири, з 30 серпня 2023 року. Ні попередній власник, ні новий власник ОСОБА_1 до виконавця послуг не звертались, заяву про приєднання до індивідуального договору не подавали, витяг або інформацію щодо власників або осіб, які там проживають, не подавали. За адресою АДРЕСА_2 встановлено комерційний засіб обліку 29 листопада 2023 року. Таким чином, споживачу плата нараховувалася за нормою споживання до встановлення вузла комерційного обліку, а з вказаного часу здійснюється розподіл обсягів спожитих послуг у будівлі відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315. За період з 01 січня 2020 року по 01 грудня 2024 року виник борг на суму 50289 грн. 17 коп. 
Ухвалою суду від 16 січня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов.
Ухвалою від 16 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, а саме копію договору дарування від 30 серпня 2023 року №498 у приватного нотаріуса Мерцалової С.О. Вказана ухвала виконана 11 лютого 2025 року.
Ухвалою від 24 квітня 2025 року задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі співвідповідача ОСОБА_2 , який був власником квартири АДРЕСА_3 , до 30 серпня 2023 року.
02 травня 2025 року представник позивача надав до суду заяву про зміну та збільшення позовних вимог. Відповдіно до якої з відповідача ОСОБА_2 просить стягнути борг на користь позивача за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01 січня 2020 року по 30 серпня 2023 року в сумі 11400 грн. 60 коп., втрати від інфляції 1664 грн. 49 коп., 3% річних - 429 грн. 40 коп. А з відповідача ОСОБА_1 просить стягнути на користь позивача борг за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 вересня 2023 року по 01 квітня 2025 року в сумі 71267 грн. 43 коп., втрати від інфляції 3381 грн. 79 коп., 3% річних - 692 грн. 40 коп. Крім того, просить понесені витрати на оплату судового збору стягнути з відповідачів.
17 червня 2025 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Обгрунтовано відзив тим, що з 30 серпня 2023 року по 01 червня 2024 року у квартрирі АДРЕСА_3 ніхто не проживав, тому показники вузла обліку були незмінними і становили 1017 м3. Що свідчить про неспоживання нею послуг позивача. 14 травня 2025 року вона підписала заяву приєднання до індивідуального договору та оплатила послуги повірки лічильника. 16 травня 2025 року представником позивача було демонтовано лічильник, який мав показники 1106,212 м.3. Тобто, різниця в показниках складала 89,212 м3. Тимчасовим приладом обліку, на час проведення повірки її лічильника, зафіксовано споживання нею води за 10 днів в кількості 1,903 м3. В середньому її фактичні витрати водопостачання за місяць становлять 4,28 м3, тоді як позивач у своєму розрахунку не відображає фактичного споживання нею послуг, і фактично змушує її сплати ті послуги, якими вона не користувалася, нараховуючи їй споживання за воду по комерційному обліку води встановленому у багатоквартирному будинку.
25 червня 2025 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якому заявлені позовні вимоги підтримав повністю та вказав, що протягом спірного періоду ОСОБА_1 до виконавця послуг не зверталася, жодних документів на підтвердження підстав перерахунку плати не подавала. Перерахунок плати запропонований ОСОБА_1 за показниками розподільного засобу обліку, розрахунок середнього споживання за розподільним засобом обліку тощо є безпідставним, так як протягом спірного періоду жоден засіб розподільного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , не брався на абонентський облік.
03 липня 2025 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду заперечення на відповідь на відзив. 
Співвідповідач №2 ОСОБА_2 своїм процесуальним правом на подання відзиву, не скористався. 
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та додатково повідомив, що лічильник у спірній квартирі був повірений та встановлений лише в травні 2025 року. З 2018 року по травень 2025 року у квартирі повіреного лічильника не було.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, в частині стягнення з неї боргу в сумі 1617 грн. 19 коп. Підтвердила, що відповідно до договору дарування між нею та ОСОБА_2 , вона з 30 серпня 2023 року є власником квартири. 
Представник співвідповідачів, адвокат Урсаленко О.М. в судовому засіданні повідомив що з 2015 року в квартирі ніхто не проживав, тому будь-які нарахування позивачем за водопостачання є безпідставними.
Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26 листопада 2024 року, ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з 30 серпня 2023 року. (а.с. 8)
Відповідно до Договору дарування наданим приватним нотаріусом Мерцаловою С.О., встановлено, що ОСОБА_2 (РНОКПП № НОМЕР_2 ) подарував ОСОБА_1 трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 .
За адресою АДРЕСА_2 встановлено комерційний засіб обліку 29 листопада 2023 року. (а.с.9, 10, 11, 12)
Відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , на її ім`я відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 . 
10 березня 2022 року позивач на своєму офіційному веб-сайті: http://dnipro-kirovograd.com.ua у постійному відкритому доступі мережі інтернет розмістив текст індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі - Договір).
Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.
До встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до вимог частини другої статті 3 цього Закону обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а уразі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Загальний обсяг споживання гарячої або питної води у такій будівлі визначається як сума обсягу, визначеного за допомогою вузлів розподільного обліку та розрахункового обсягу, визначеного за нормою споживання для споживачів, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку (пункт 2 частини 2 статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).
Відповідно до пункту 2 частини 3статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі, якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загально будинкові потреби) розподіляється між споживачами відповідно до обсягу споживання за показниками вузлів розподільного обліку.
Різниця між показниками вузла комерційного обліку та обсягом гарячої, питної води, визначеним як сума показань вузлів розподільного обліку, така різниця розподіляється відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі, якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами.
Відповідно до формул 7 та 42 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, у будівлі/будинку, в якій частина приміщень оснащена вузлами розподільного обліку, а частина не оснащена такими вузлами, обсяг небалансу холодної води не визначається = 0, а обсяг споживання холодної води у приміщеннях без обліку визначається як різниця між визначеним за показаннями приладу обліку загального обсягу спожитої холодної води у будівлі/будинку та між сумарним обсягом спожитої/витраченої холодної води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях, вузла розподільного обліку на відгалуженні трубопроводу з водорозбірною арматурою для відбору води на загальнобудинкові потреби (або відповідно до обсягу холодної води, витраченої на загальнобудинкові потреби, що визначений відповідним договором з виконавцем комунальних послуг), обсягом витоків з внутрішньобудинкових мереж водопостачання (за наявності) та вузла обліку холодної води перед водопідігрівачем в індивідуальному тепловому пункті. Такий визначений обсяг розподіляється кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільного обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщеннях без обліку.
Судом встановлено, що з часу набуття права власності на квартиру, ОСОБА_1 не зверталася до позивача з повідомленням про зміну власника квартири, заявою приєднанням до договору про надання послуг, не повідомила та не надала відповідні докази на підтвердження кількості осіб, які там проживають та споживають послуги. Показники лічильника співвідповідачами позивачу не передавалися, засіб вимірювання у встановлений строк не був повірений, заяв про непроживання певний період часу жодних осіб у квартирі, позивачу надано не було.
В зв"язку з чим, позивач правомірно нараховував заборгованість за надані ним послуги у відповідності до діючих законів, Правил та Методик.
Заборгованість відповідачів перед ОКВП «Дніпро-Кіровоград» за надані послуги станом на 01 квітня 2025 року становить 82 668 грн. 03 коп. (а.с.53-54) 
Згідно розрахунку позивача, за період з січня 2020 року по березень 2025 року, заборгованість відповідачів становить:
- заборгованість ОСОБА_2 за період з 01 січня 2020 року по 30 серпня 2023 року у сумі 11 400 грн. 60 коп, а також сума трьох відсотків річних становить 429 грн. 40 коп., сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційного нарахування за вказаний період, становить 1664 грн. 49 коп.; 
- заборгованість ОСОБА_1 за період з 01 вересня 2023 року по 01 квітня 2025 року у сумі 71 267 грн. 43 коп, а також сума трьох відсотків річних становить 692 грн. 40 коп., сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційного нарахування за вказаний період, становить 3381 грн. 79 коп. 
Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають повному задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у справі, у вигляді сплати судового збору в сумі 3 028 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідачів на його користь порівну.
На підставі ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_3 АТ КБ «Приватбанк» МФО 305299, код ЄДРПОУ 03346822) заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення, за період з 01 січня 2020 року по 30 серпня 2023 року в сумі 11 400 (одинадцять тисяч чотириста) грн. 60 коп.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_4 АТ КБ «Приватбанк» МФО 305299, код ЄДРПОУ 03346822) втрати від інфляції у сумі 1664 грн. 49 коп., три відсотки річних у сумі 429 грн. 40 коп. та витрати на сплату судового збору у розмірі 1514 грн. 00 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_3 АТ КБ «Приватбанк» МФО 305299, код ЄДРПОУ 03346822) заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення, за період з 01 вересня 2023 року по 01 квітня 2025 року в сумі 71 267 (сімдесят одна тисяча двісті шістдесят сім) грн. 43 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_4 , АТ КБ «Приватбанк» МФО 305299, код ЄДРПОУ 03346822) втрати від інфляції у сумі 3381 грн. 79 коп., три відсотки річних у сумі 692 грн. 40 коп. та витрати на сплату судового збору у розмірі 1514 грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення Світловодського міськрайонного суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення не були вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград», юридична адреса: вул. Соборна, 19а, м.Кропивницький, 25009, код ЄДРПОУ 03346822.
Відповідач №1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_5 від 14 січня 2022 року орган, що видав 3531, РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач №2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 . 

Головуючий суддя          С.М. Андріянова