Справа № 147/1480/26 
Провадження № 2/147/779/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2026 року с-ще Тростянець 

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Натальчук О.А.,
із секретарем Свистун А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тростянецької селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
в с т а н о в и в:
У червні 2026 року до Тростянецького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Тростянецької селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 – мати ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .
29.05.2026 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про відкриття спадкової справи до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О., тобто через 10 місяців після смерті матері. За результатами розгляду звернення, нотаріусом надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропущення строку для прийняття спадщини.
Зазначено, що позивачу не відомо чи було матір`ю складено заповіт, відтак не виключено спадкування за законом.
24.12.1975 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. У спадкодавця є двоє дітей: позивач – ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . З інформації, відомої позивачу, рідний брат – ОСОБА_5 , із заявою про прийняття спадщини не звертався. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті спадкодавця, позивачу не відомо.
Також зазначено, що пропуск строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 був зумовлений виключно об`єктивними, непереборними та документально підтвердженими обставинами, які фактично виключали можливість своєчасного звернення до нотаріуса. ОСОБА_1 є сином померлої та спадкоємцем першої черги за законом. На момент смерті матері 14.07.2025 та протягом усього шестимісячного строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 перебував на військовій службі у Збройних Силах України, проходячи її в умовах воєнного стану та безпосередньо виконуючи бойові завдання у складі військових частин. Крім того, зазначені обставини фактично унеможливили особисту участь позивача у похованні матері, яке було організовано та проведено його рідним братом. 
У зв`язку з характером виконуваних завдань позивач упродовж відповідного періоду був об`єктивно позбавлений можливості особисто прибути до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, належним чином оформити та подати документи у встановлений законом спосіб та забезпечити системну комунікацію з нотаріальними органами. 
Можливість оформлення заяви через представника також була фактично відсутня, оскільки позивач перебував у районах виконання бойових завдань із нестабільним зв`язком, а його фактичне місцезнаходження та службова зайнятість виключали можливість своєчасного оформлення та посвідчення довіреності у встановленому законом порядку.
З огляду на викладене, просив суд ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 12.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання.
08.07.2026 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представник Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 без участі представника селищної ради.
Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку.
Так, згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У ст. 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 . (а.с.10)
29.05.2026 ОСОБА_1 , звернувся із заявою про відкриття спадкової справи до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О. За результатами розгляду звернення, листом від 29.05.2026 №303/01-16 нотаріус повідомила ОСОБА_1 , що він до шести місяців з дня смерті ОСОБА_2 не звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, в строк передбачений законом для прийняття спадщини. Видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості, так як ОСОБА_1 пропущено строк для прийняття спадщини. Зазначила, що ОСОБА_1 необхідно звернутися до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку. (а.с. 8 зворотна сторона – 9).
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення ОСОБА_1 додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року справа № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року справа № 6-1485цс15.
У статті 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Звертаючись у суд з позовом, представник ОСОБА_1 в позові вказувала на те, що на момент смерті матері 14.07.2025 та протягом усього шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач перебував на військовій службі у Збройних Силах України, проходячи її в умовах воєнного стану та безпосередньо виконуючи бойові завдання у складі військових частин, визначених у матеріалах справи. 
Відповідно до ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в Україні настав особливий період з дня набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 року «Про часткову мобілізацію», який продовжено Указом Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію», та Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», який триває по цей час.
Відповідно до копії військового квитка позивач проходив військову службу безперервно у період: з 13.10.2023 року по 25.09.2025 року у в/ч НОМЕР_2 ; з 27.09.2025 року по 06.02.2026 року у в/ч НОМЕР_3 ; з 07.02.2026 року і по теперішній час у в/ч НОМЕР_4 (а.с.13-14).
Копією довідки №448 від 02.06.2026 року підтверджується проходження служби за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_4 в період з 07.02.2026 по день видачі довідки (а.с.11 зворотна сторона). 
Згідно з копіями довідок форми 12 військових частин НОМЕР_2 від 27.03.2025 №857 та А 5273 від 09.06.2026 №537 підтверджується безпосереднє виконання позивачем бойових завдань, що передбачало постійне перебування у районах виконання завдань, службову зайнятість, обмежений доступ до засобів зв`язку та неможливість самостійного залишення місця дислокації. у період з 13.10.2023 по 17.01.2025 та з 07.02.2026 по 08.06.2026 (а.с. 12 зворотна сторона). 
У зв`язку з характером виконуваних завдань позивач упродовж відповідного періоду був об`єктивно позбавлений можливості особисто прибути до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, належним чином оформити та подати документи у встановлений законом спосіб та забезпечити системну комунікацію з нотаріальними органами. 
Можливість оформлення заяви через представника також була фактично відсутня, оскільки позивач перебував у районах виконання бойових завдань із нестабільним зв`язком, а його фактичне місцезнаходження та службова зайнятість виключали можливість своєчасного оформлення та посвідчення довіреності у встановленому законом порядку. 
Позивач не зволікав із реалізацією спадкових прав після виникнення реальної можливості для звернення до нотаріуса та одразу після цього подав відповідну заяву про прийняття спадщини. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку, встановленого законом.
У постанові Верховного Суду від 6 червня 2018 року (справа №592/9058/17-ц; касаційне провадження № 61-200 св 18) вказано, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.
Оскільки судом встановлено, що в період строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач перебував на військовій службі у Збройних Силах України, проходячи її в умовах воєнного стану та безпосередньо виконуючи бойові завдання у складі військових частин з 13.10.2023 року по 25.09.2025 року у в/ч НОМЕР_2 ; з 27.09.2025 року по 06.02.2026 року у в/ч НОМЕР_3 ; з 07.02.2026 року і по теперішній час у в/ч НОМЕР_4 .
З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 29.05.2026 вбачається. що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась, отже інші особиіз заявами про прийняття спадщини не звертались та свідоцтва про право на спадщину не отримували (а.с.9).
Родинні відносини між позивачем та ОСОБА_2 підтверджуються копіями паспорту громадянина України ОСОБА_1 , свідоцтва про народження ОСОБА_1 , свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_6 (а.с.6,8,10).
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВССУ від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обгрунтовані та підлягають до задоволення.
Вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивач не заявляв, тому керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у статті 13 ЦПК України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно статті 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 141, 211, 247, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до Тростянецької селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, – задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном 1 (один) місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Відповідач – Тростянецька селищна рада Тростянецького району Вінницької області, місцезнаходження якої: 24300, с-ще. Тростянець, вул. Соборна, 77, Тростянецький район, Вінницька область.
Повний текст рішення складено 03.09.2026 р.

Суддя     О.А. Натальчук