Справа № 366/773/26
Провадження № 3/366/518/26
ПОСТАНОВА
Іменем УКРАЇНИ

15 червня 2026 року        с-ще Іванків
Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань селища Іванків протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 3 (м. Чорнобиль) Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не повідомив, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 624101 від 25.03.2026, складеним інспектором ВП № 3 (м. Чорнобиль) Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області, капітаном поліції Давиденком В.В.: 25.03.2026 о 18:25 год. в м. Чорнобиль, вул. 25 Жовтня водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Мітсубісі Паджеро днз НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Освідування водія проводилося на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер 6810, результат тесту 1,45 проміле. Від керування відсторонений шляхом передачі ТЗ тверезому водію, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 31.03.2026, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А. Розгляд справи призначено на 21.04.2026. У судове засідання викликано особу, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та інспектора ВП № 3 (м. Чорнобиль) Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області, Давиденка В.В., який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Крім того, з метою забезпечення прав гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, з посиланням на ст. 250 КУпАП, постановою Іванківського районного суду Київської області від 02.04.2026 було повідомлено Іванківський відділ Вишгородської окружної прокуратури для організації участі прокурора в якості сторони обвинувачення у цій справі.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на адресу, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка повернулась до суду з відміткою про отримання 03.04.2026 та шляхом направлення смс-повідомлення на особистий номер телефону, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, текст якого було доставлено у додаток Viber 01.04.2026, що підтверджується довідкою про доставку, наявною у матеріалах справи.
У зв`язку з неявкою особи, що притягається до адміністративної відповідальності, розгляд справи відкладено на 04.06.2026 та на 15.06.2026.
12.06.2026 ОСОБА_1 , на підставі заяви, ознайомився з матеріалами даної справи.
15.06.2026 до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких він вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та просить суд закрити провадження у справі, обґрунтовуючи тим, що після зупинки транспортного засобу під його керуванням, без повідомлення причин такої зупинки, поліцейський відразу його попросив надати посвідчення водія, а в подальшому повідомив про необхідність пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він, нібито, відчував запах алкоголю з ротової порожнини. Він надав посвідчення водія та згодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. При цьому повідомив поліцейського про те, що вживав перед поїздкою медичні препарати, що поліцейськими не було враховано та, в порушення приписів Інструкції до приладу Драгер 6810, яка передбачає 20-хвилинну витримку перед здійсненням тесту через ризик спотворення результатів залишковим алкоголем у порожнині рота, відразу провели тест, який показав результат 1,45 проміле, що він заперечив та висловив свою незгоду з результатами тесту. Проте, в порушення вимог ст. 266 КУпАП, поліцейський, незважаючи на заперечення щодо результатів тесту, фактично припинив процедуру огляду та склав протокол про адміністративне правопорушення, не запропонувавши пройти саме медичний огляд, не оформивши відповідне направлення та не забезпечивши його доставку до медичного закладу. Поліцейський не зробив та не роз`яснив йому право на проходження огляду в медичному закладі в разі незгоди з результатами огляду за допомогою технічного приладу Драгер, внаслідок чого позбавив можливості отримати незалежну перевірку результатів спеціального технічного засобу. Вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейський запропонував записати незгоду з результатами огляду в акті огляду на стан сп`яніння, що ОСОБА_1 і зробив.
Також звертає увагу суду на порушення поліцейськими процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, що поліцейський:
- не повідомив причину зупинки водію та суть скоєного правопорушення;
- не ознайомив та не повідомив водію його права та обов`язки; 
- не повідомив чітко про виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння; 
- не повідомив водія про визначену законодавством процедуру та порядок медичного огляду на стан сп`яніння;
- не повідомив водія про відповідальність від проходження відповідного огляду на місці чи, у випадку незгоди з результатами, у лікаря-нарколога; 
- всупереч закону припинив процедуру огляду на стан сп`яніння, незважаючи на незгоду водія з його результатами, та передчасно, без направлення до медичного закладу, склав протокол про адміністративне правопорушення чим позбавив водія можливості спростувати результат приладу Драгер у передбаченому законом порядку, а саме проходженням огляду у закладі охорони здоров`я. 
Вважає, що зупинка транспортного засобу та процедура його огляду на стан алкогольного сп`яніння була грубо порушена, що свідчить про відсутність будь яких належних та допустимих доказів його вини у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи, був повідомлений у встановленому законом порядку, надіслав до суду письмові пояснення, при цьому із заявами та клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із заявами про відкладення розгляду справи відносно нього до суду не звертався, беручи до уваги принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним та у відповідності до статті 268 КУпАП, відповідно до якої присутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи за ст.130 КУпАП не є обов`язковою, суддя вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами.
Представник прокуратури у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлені вчасно, належним чином. Неявка прокурора не перешкоджає розгляду справи.
Інспектор ВП № 3 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області, ОСОБА_2 , з`явився у судове засідання за викликом суду та надав пояснення, що під час патрулювання в м.Чорнобиль, на підставі п.7 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», було зупинено транспортний засіб, як потім було встановлено під керуванням ОСОБА_1 , для перевірки законності перебування особи та транспортного засобу в межах зони відчуження, оскільки перебування на території зони відчуження дозволено лише за перепустками дозволами уповноважених органів. Під час спілкування з водієм у останнього вбачались ознаки алкогольного сп`яніння, а саме відчувався запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що водій погодився. За результатами огляду на приладі Драгер, який показав позитивний результат, було встановлено, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, на підставі чого і було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. 
У судовому засіданні досліджені наступні докази:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 624101 від 25.03.2026, у якому викладено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, пункт ПДР, вимоги якого порушено, стаття КУпАП, якою передбачена відповідальність за адміністративне правопорушення та який підписано уповноваженою особою і особою, відносно якої складено протокол. Також на зворотній стороні протоколу міститься напис: «я, ОСОБА_3 » (п.в.ВХІ292160) отримав від працівників поліції авто Міцубісі Паджеро днз НОМЕР_1 25.03.2026;
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківка тесту на алкоголь № 514 від 25.03.2026, відповідно до яких, за результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу DRAGER Alcotest 6810 у ОСОБА_1 25.03.2026 о 09:18 год. зафіксовано результат – 1,45 ‰;
- оптичний DVD-R диск з 2-ма відеозаписами «export-eal43» та «export-8vqcj», які по своїй суті є ідентичними та зробленими за допомогою нагрудних відеореєстраторів поліцейських з ID 855221 та 855280, на яких відображено зупинку поліцейськими за допомогою звукового сигналу, транспортного засобу, що рухається попереду. Поліцейський, підійшовши до водія запитує, чому переобладнане кермо в автомобілі та просить надати посвідчення водія. Після надання якого встановлено особу водія - ОСОБА_1 .
Під час перевірки документів один з поліцейських зазначає водієві «якісь очі трохи…» та запитує, чи він не з добового, інший просить водія дихнути та пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки за допомогою прилад Драгер або в Іванківську лікарню, зазначаючи, що «є запах», також повідомляє, що водій має право відмовитись від проведення огляду.
Водій повідомляє поліцейським, що пив «корвалмент» краплі, оскільки «серце трохи», на що поліцейський відповідає, що «корвалмент» не покаже. Поліцейський зауважує, що «є запах, але я не стверджую, що ви вживали, але запропоную пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або маєте право відмовитись, або в Іванківську лікарню». Далі зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, який показав результат 1,45 ‰, після чого ОСОБА_1 знову зазначає, що вживав краплі «корвалмент» та що з результатами не згоден. У процесі спілкування поліцейські також повідомляють водієві, що він відсторонений від права керування. У подальшому зафіксовано складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оголошення його тексту водієві, отримання підписів водія у вказаному протоколі та повідомлення, що справа відносно нього буде розглянуто в Іванківському районному суді Київської області, про що його буде повідомлено смс-повідомленням, також зафіксовано передачу транспортного засобу тверезому водієві;
- рапорт інспектора СРПП ВП №3 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції В. Давиденка від 25.03.2026 про обставини, за яких 25.03.2026 у м. Чорнобиль було зупинено транспортний засіб «Мітсубісі Паджеро» днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , та проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, у звязку з виявленими у нього ознаками алкогольного спяніння;
- копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме приладу газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному Аlcotest 6810 ARBL 0616, №П 51 QM 0039 103 26 від 05.022026, чинність якого до 05.02.2027
- документи ВП № 3 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, які підтверджують правомірність долучення оптичного диску до матеріалів справи (рапорт, доручення, лист про долучення доказів).
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, беручи до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 , які надійшли до суду 15.06.2026, заслухавши пояснення поліцейського Давиденка В.В., надані ним у судовому засіданні, керуючись положеннями ст.ст.7,245,280 КУпАП, суд приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
Верховний суд наголошує, що судді при розгляді справ про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції. 
У рішенні по справі «Карелін проти росії» («заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ зазначив про заборону зміни судами у своїх рішеннях фабули правопорушення, усувати певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколах про адміністративні правопорушення, оскільки це становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.
Аналізуючи практику ЄСПЛ, можна зробити висновок, що оцінюючи докази, національні суди повинні мати на увазі можливості особи, яка притягується до відповідальності, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, а також збирати та подавати суду докази, на підтвердження своєї невинуватості (Постанови ЄСПЛ у справі «Ялло проти ФРН» від 11.07.2006, у справі «Биков проти РФ» від 10.03.2009). Більш того, при дослідженні і оцінці доказів суди повинні враховувати подані зауваження і доводи сторін щодо доказів та доказування тих обставин, про які зазначають сторони. Тільки в такому випадку судовий розгляд на підставі п.1 ст.6 Конвенції 1950 р. можна вважати справедливим.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 624101 від 02.03.2026:  ОСОБА_1 у провину ставиться порушення вимог п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Пунктом 2.9А Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 року № 1306 (далі – ПДР), передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 1.1 розділу 1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 2.5. ПДР, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.1.10 розділу 1 ПДР водій – особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно з пунктом 1.1 ПДР, ці Правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частинами 1,2 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі – Закон № 3353-XII) визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
Пункт 1 частини 5 статті 14 Закону № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і Пункт 1 частини 5 статті 14 Закону № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. 
Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (стаття 52 цього Закону).
За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 указаного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до ст. 53 Закону № 3353-XII – юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як зазначено у п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 11-21сап21, водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Щодо причин зупинки транспортного засобу:
Відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.
Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.
Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Тобто, під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, як це вимагає ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною.
ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях звернув увагу суду на те, що причини зупинки транспортного засобу під його керуванням, працівники поліції йому не повідомили.
Поліцейський ОСОБА_2 у судовому засіданні на питання суду щодо причин зупинки транспортного засобу марки «Мітсубісі Паджеро» днз НОМЕР_1 повідомив, що вказаний транспортний засіб було зупинено у м. Чорнобиль на підставі п.7 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», для перевірки законності перебування особи та транспортного засобу в межах зони відчуження, оскільки м. Чорнобиль територіально віднесене до зони відчуження, в`їзд осіб та транспортних засобів до якої здійснюється виключно за відповідними перепустками та дозволами уповноважених органів.
Судом встановлено, що з матеріалів справи, в тому числі із досліджених у судовому засіданні відеозаписів, долучених до матеріалів справи не вбачається, що поліцейськими було озвучено причину зупинки транспортного засобу марки «Мітсубісі Паджеро» днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .
Також, не вбачається, що працівниками поліції проводились заходи щодо встановлення законних підстав для перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі №686/11314/17, безпідставна зупинка водія поліцією не є законною, а тому всі подальші вимоги поліції до нього, зокрема проходження огляду на стан сп`яніння, водій виконувати не зобов`язаний.
За таких обставин суд констатує, що працівниками патрульної поліції не було дотриманого вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», а транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено незаконно, внаслідок чого було порушено його права, у зв`язку з чим, всі наступні вимоги працівників поліції Маласаєв М.О., як водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, під час дослідження матеріалів справи та вищевказаних відеозаписів, судом встановлено, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було ознайомлено з його правами та обов`язками, на що також посилався ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях.
Суд зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 у графі 13 «підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.63 КУпАП та яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» наявний підпис ОСОБА_1 . Проте, під час огляду вищевказаних відеозаписів, судом встановлено, що поліцейський, оголошуючи водієві зміст вказаного протоколу, зазначає лише, що ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи у Іванківському районному суді Київської області та вказує останньому, де йому необхідно поставити підпис, при цьому права та обов`язки особи, водієві не роз`яснено. 
Щодо порядку огляду водія на стан сп`яніння:
Питання, пов`язані із проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735).
Відповідно до ч.ч. 2, 3 та 4 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Частинами 5,6 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
З цих норм слідує, що вимога поліцейського до водія транспортного засобу про проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути законною. Законність такої вимоги полягає у наявності у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, а в силу вимог КУпАП, наявність таких обставин підлягає доказуванню, у тому числі шляхом збирання доказів особами, уповноваженими на складання відповідних протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 6 розділу І Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
За ч. 7 розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, підставами для проведення огляду в закладі охорони здоров`я, якими є:
незгода водія на проведення огляду поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів; 
незгода водія з результатами огляду поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів;
Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (пункт 8 розділу ІІ Інструкції № 1452/735).
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (пункт 9 розділу ІІ Інструкції № 1452/735).
Порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, викладено у розділі ІІІ вказаної Інструкції.
Так, відповідно до п. 3 розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.
Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи (п.4 розділу ІІІ Інструкції).
Вищевказані вимоги також дублюються Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року за №1103, де передбачено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають зокрема у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я є обов`язковим.
Як встановлено судом під час розгляду даної справи та огляду у судовому засіданні долучених до матеріалів справи відеозаписів «export-eal43» та «export-8vqcj», працівниками поліції не було чітко озвучено ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені ними у водія ОСОБА_1 . У протоколі про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №624101, складеному відносно ОСОБА_1 , виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння не зазначені.
На вказаних відеозаписах зафіксовано, як один з поліцейських просить водія дихнути та одразу пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в закладах охорони здоров`я – Іванківській ЦРЛ та вже потім зазначає, що є запах з порожнини рота на що ОСОБА_1 повідомляє, що вживав лікарський засіб «корвалмент» та погоджується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер. Після оголошення йому результату огляду – 1,45 проміле, ОСОБА_1 не погоджується з результатами 
Крім того, на відеозаписі «export-eal43» з 0:24:37 хв. по 0:25:00 хв. запису зафіксовано, що ОСОБА_1 запитує поліцейських про його подальші дії, зокрема запитує «мені кудись їхати задуватись?», поліцейські відповідають: «чому вам їхати…, це ваше право…, ви можете поїхати, якщо ви вже не згодні…, вам пропонували два рази, ви відмовились від лікарні…».
Таким чином, поліцейські, отримавши незгоду водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, у відповідності до вимог Інструкції № 1452/735, повинні були забезпечити доставку ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення на стан алкогольного сп`яніння, проте, цього не було зроблено, що свідчить про порушення працівниками поліції порядку огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. 
Крім того, під час дослідження судом роздруківки результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою технічного засобу DRAGER Alcotest 6810 тест №514, судом виявлені розбіжності щодо часу, коли 25.03.2026 було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно нього та часу проведення огляду, зазначеного у вказаній роздруківці. 
Зокрема судом встановлено, що відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 624101 від 25.03.2026: 25.03.2026 о 18:25 год. в м. Чорнобиль, вул. 25 Жовтня водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Мітсубісі Паджеро днз НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння... У роздруківці результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння тест №514, зазначено, що огляд ОСОБА_1 проведено 25.03.2026 о 09:18 год. та зафіксовано результат – 1,45 ‰
Виявлені судом розбіжності можуть свідчити про технічну несправність газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», яким проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. За таких обставин, показники газоаналізатора Alcotest Drager 6810 не можуть вважатися достовірним та належним доказом.
З огляду на викладене сукупність встановлених обставин свідчить про те, що загалом процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була порушена.
Таким чином, доводи ОСОБА_1 , щодо порушення процедури його огляду на стан алкогольного сп`яніння, викладені ним у письмових поясненнях, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Сулу України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
Суд враховує письмові пояснення ОСОБА_1 щодо порушення працівниками поліції порядку проведення огляду особи на виявлення стану сп`яніння, а саме, що йому, як водієві транспортного засобу, не було чітко озвучено ознаки алкогольного сп`яніння та не забезпечено його доставку до медичного закладу у зв`язку з незгодою з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння проведеного на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер.
Вказані пояснення, не спростовані матеріалами справи про адміністративне правопорушення та поясненнями поліцейського Давиденка В.В., наданими у судовому засіданні.
Крім того, суд також враховує доводи ОСОБА_1 щодо не повідомлення працівниками поліції причини зупинки транспортного засобу та не роз`яснення його прав. 
За таких обставин, законність процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння є сумнівною і такий сумнів, в силу положень ст. 62 Конституції України, тлумачиться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Тому, суддя приходить до висновку, що огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103.
Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
За статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Враховуючи встановлені обставини справи, суддя приходить до висновку, що відомості, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, факт вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не доведено належними та допустимими доказами.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Суд не має повноважень уточнювати чи редагувати фабулу правопорушення, викладену уповноваженими особами у протоколі.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у тому чи іншому діянні, оскільки він не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011).
При складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду та оформленні його результатів.
Протокол про адміністративне правопорушення є одним із тих доказів, який у сукупності з іншими доказами по справі, дає підстави суду вважати винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності доведеною повністю і беззаперечною, за умови визнання таких доказів належними і допустимими.
З наведеного слідує, що відомості, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення повинні підтверджуватись долученими у встановленому законом порядку доказами, які відображають у своїй сукупності всю суть обставин інкримінованої протиправної поведінки правопорушника, що наведена у протоколі про адміністративне правопорушення.
Ураховуючи вищевикладене, слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Вищенаведені обставини у своїй сукупності свідчать про порушення вимог до процедури проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбачених ст.266 КУпАП.
Відтак, матеріали цієї справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відтак, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1  підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В свою чергу, суд враховує, що Законом України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.
Керуючись ст.ст. 7-9, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.
Текст постанови складено 06.07.2026.

Суддя     Анатолій КОРЧКОВ