ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року | Справа №160/12463/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2026 року представник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, в якій просить:
визнати протиправним та скасувати Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області Сербіної Альони Василівни №83214104 від 09.02.2026 року про відмову в проведенні реєстраційних дій за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );
зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.12.2025 року за реєстраційним номером 70560303 щодо здійснення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 є законним власником квартири АДРЕСА_2 . 
Право власності набуто в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_2 . Набуття права власності підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 05.09.2002 року Першою Донецькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованим в реєстрі за № 3-3248.
16.12.2025 року ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіної А.В. з заявою (реєстраційний номер 70560303) про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, додавши до заяви оригінали правовстановлюючих документів та технічний паспорт від 26.06.1994 року.
09.02.2026 року державним реєстратором виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіною А.В. прийнято рішення №83214104 про відмову в проведенні реєстраційних дій, з підстав, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Додатково повідомлено, що на запит виконавчого комітету Жовтоводської міської ради скерований до Донецької ОДА щодо підтвердження реєстрації в КП «БТІ м. Донецька» було отримано відповідь про відсутність доступу до архівів БТІ через тимчасову окупацію м.Донецька російською федерацією.
ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області Сербіної Альони Василівни №83214104 від 09.02.2026 року щодо відмови в проведенні реєстраційних дій за заявою ОСОБА_1 про здійснення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки подані документи дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 травня 2026 року для розгляду адміністративної справи №160/12463/26 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2026 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
15.05.2026 року на адресу відповідача направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками.
16.05.2026 року відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, відповідач відзиву на позовну заяву не надав, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.
Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вищезазначене, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою ВПО №1217-193 від 02.08.2017 року, фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 18.11.1977 року укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 02.03.2002 року.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАА №155155 від 05.09.2002 року спадкове майно складається з квартири АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем є дружина померлого - ОСОБА_1 . Свідоцтво засвідчено Першою Донецькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованим в реєстрі за № 3-3248.
16.12.2025 року ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіної А.В. з заявою (реєстраційний номер 70560303) про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, додавши до заяви оригінали правовстановлюючих документів та технічний паспорт від 26.06.1994 року.
09.02.2026 року державним реєстратором виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіною А.В. прийнято рішення №83214104 про відмову в проведенні реєстраційних дій, з підстав, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме:
На запит державного реєстратора, Департаментом економіки Донецької обласної державної адміністрації надано відповідь вих.№6/3610/0/41-25/05.1 від 31.12.2025 року, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної - комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька» (код ЄДРПОУ 03336670) є вул. Кобозева, буд. 66, м. Донецьк, Донецька обл., 83000, Україна. 
Вищезазначена юридична особа в стані припинення не перебуває. Іншою інформацією щодо місцезнаходження КТІ БТІ м.Донецька та його архівів не володіємо. 
Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІX «Про утворення та ліквідацію районів» в Донецькій області утворений Донецький район (з адміністративним центром у м. Донецьк) у складі територій Амвросіївської міської, Донецької територіальних громад. Населені пункти Донецького району Донецької міської, Іловайської міської, Макіївської міської, Харцизької міської, Ясинуватської міської області включені до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року №117-р).
3 07.04.2014 Донецький район (зокрема м. Донецьк) Донецької області є тимчасово окупованою російською федерацією територією України відповідно до Переліку територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 року №376.
ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_3 №83214104 від 09.02.2026 року щодо відмови в проведенні реєстраційних дій за заявою ОСОБА_1 про здійснення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки подані документи дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 №1207-VII тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 3 статі 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.
Відповідно до частини 4 статті 11 Закону №1207-VII за фізичними особами незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України.
Відповідно до частини 5 статті 11 Закону №1207-VII набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території. У разі неможливості здійснення державним реєстратором повноважень щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на тимчасово окупованій території орган державної реєстрації визначається Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що 16.12.2025 року ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіної А.В. з заявою (реєстраційний номер 70560303) про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, додавши до заяви оригінали правовстановлюючих документів та технічний паспорт від 26.06.1994 року.
У результаті перевірки відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта державним реєстратором встановлено, що за позивачем або будь-якою особою право власності на заявлений житловий будинок, який розташований за вищевказаною адресою не зареєстровано в електронних реєстрах.
Однак, 09.02.2026 року державним реєстратором виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіною А.В. прийнято рішення №83214104 про відмову в проведенні реєстраційних дій, з підстав, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме:
На запит державного реєстратора, Департаментом економіки Донецької обласної державної адміністрації надано відповідь вих.№6/3610/0/41-25/05.1 від 31.12.2025 року, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної - комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька» (код ЄДРПОУ 03336670) є вул. Кобозева, буд. 66, м. Донецьк, Донецька обл., 83000, Україна. 
Вищезазначена юридична особа в стані припинення не перебуває. Іншою інформацією щодо місцезнаходження КТІ «БТІ м.Донецька та його архівів не володіємо. 
Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІX «Про утворення та ліквідацію районів» в Донецькій області утворений Донецький район (з адміністративним центром у м. Донецьк) у складі територій Амвросіївської міської, Донецької територіальних громад. Населені пункти Донецького району Донецької міської, Іловайської міської, Макіївської міської, Харцизької міської, Ясинуватської міської області включені до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року №117-р).
3 07.04.2014 Донецький район (зокрема м. Донецьк) Донецької області є тимчасово окупованою російською федерацією територією України відповідно до Переліку територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 року №376.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону №1952-IV - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України №1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України №1952-IV будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.
За правилом абзацу 4 частини 5 статті 3 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав.
Пунктом 2 частини 1 статті 6 Закону №1952-IV визначено, що суб`єктами державної реєстрації прав є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) які набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.
Частиною 3 статті 10 Закону №1952-IV врегульовано, що державний реєстратор:
1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;
2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;
3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:
1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;
2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;
3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;
4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;
5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);
6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;
7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;
8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина 2 статті 18 Закону №1952-IV).
Пунктом 1 статті 20 Закону №1952-IV визначено, що заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).
Порядок зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав врегульовано нормами статті 23 Закону №1952-IV.
Так, розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках (ч. 1):
1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;
2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.
Державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника (ч. 2).
Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви. Перебіг строку державної реєстрації прав продовжується з моменту усунення обставин, що стали підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду, з урахуванням часу, що минув до його зупинення (ч. 3).
Рішення повинно містити вичерпний перелік підстав для зупинення розгляду заяви. Державний реєстратор не має права вимагати від заявника надання інших документів, крім тих, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, якщо інше не випливає з документів, що надані додатково (ч. 4).
Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127.
Відповідно до пункту 23 Порядку №1127 за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття з відповідним обґрунтуванням їх застосування.
Отже, система державної реєстрації прав, яка проводиться відповідно до Закону, запроваджена в Україні з 01.01.2013.
До цього часу державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, проводилася реєстраторами БТІ в Реєстрі права власності на нерухоме майно та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються в БТІ. При цьому Закон не розмежовує, чи була проведена реєстрація у Державному реєстрі прав, інших електронних реєстрах або на паперових носіях.
Тобто, до 2013 року державна реєстрація таких об`єктів нерухомого майна вже проводилася, але реєстр був паперовий і зберігався в архіві відповідного БТІ.
Після 2013 року при проведенні будь-яких операцій з такою нерухомістю потрібно, щоб записи про право власності були спочатку перенесені в Реєстр, який існує в електронному вигляді.
При цьому, державний реєстратор при перенесенні даних в Реєстр має перевірити факт державної реєстрації права власності за наданими документами тим чи іншим органом БТІ.
За приписами пункту 3 частини 3 статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації.
Суд враховує, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАА №155155 від 05.09.2002 року спадкове майно складається з квартири АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем є дружина померлого - ОСОБА_1 . Свідоцтво засвідчено Першою Донецькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованим в реєстрі за № 3-3248.
ОСОБА_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою ВПО №1217-193 від 02.08.2017 року, фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .
Суд зазначає, що відсутність у державного реєстратора відомостей від організацій, які проводили оформлення та/або реєстрацію прав та знаходяться на окупованих територіях, що передбачено положеннями статті 10 Закону №1952-IV, не може позбавляти права особи на державну реєстрацію права власності та бути підставою для відмови в проведенні державної реєстрації права власності під час дії воєнного стану.
Крім того, суд враховує, що Державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області не конкретизовано перелік недоліків, які стали підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій щодо права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до частини 1 стаття 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області Сербіної Альони Василівни №83214104 від 09.02.2026 року про відмову в проведенні реєстраційних дій за заявою ОСОБА_1 про здійснення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Щодо вимоги про зобов`язання здійснити реєстрацію права власності на нерухоме майно, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 4 статті 26 Закону №1952-IV у разі скасування рішення державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав, про залишення заяви без руху або про відмову в державній реєстрації прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, державний реєстратор чи посадова особа територіального органу Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону) вносить відомості про скасування (анулювання) відповідного рішення до Державного реєстру прав та відновлює розгляд відповідної заяви.
Відповідно до статті 11 Закону №1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.
Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Аналіз положень Закону №1952-IV дає підстави стверджувати, що під час розгляду заяви про державну реєстрацію і поданих документів державний реєстратор має виключну компетенцію у питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.
Державна реєстрація прав на нерухоме майно відноситься до компетенції державного реєстратора, який приймає відповідне рішення за умови відповідності заявлених прав, поданої заяви та долучених до неї документів вимогам, встановленим законом.
Разом із тим, законодавець чітко передбачив як підстави, порядок, строки, процедуру проведення реєстраційних дій щодо речових прав на нерухоме майно, так і порядок, строки, відповідну процедуру та підстави для відмови у проведенні таких реєстраційних дій.
З урахуванням викладеного, суд приходить про необхідність зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області (код ЄДРПОУ 04052086) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 16.12.2025 року за реєстраційним номером 70560303 щодо здійснення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків суду викладених в рішенні.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 1064,96 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ "Таскомбанк" від 09.05.2026 року.
А отже, суд приходить до висновку про необхідність стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області (код ЄДРПОУ 04052086) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіної Альони Василівни №83214104 від 09.02.2026 року про відмову в проведенні реєстраційних дій за заявою ОСОБА_1 про здійснення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Жовтоводської міської ради (код ЄДРПОУ 04052086) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 16.12.2025 року за реєстраційним номером 70560303 щодо здійснення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків суду викладених в рішенні.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Жовтоводської міської ради (код ЄДРПОУ 04052086) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1064,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник