Справа № 161/7686/26 
Провадження № 2-а/161/139/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: 
головуючого – судді Кихтюка Р.М.,
при секретарі Вегері Д.В,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.
Свій позов обґрунтовує тим, що відповідно до постанови від 27.03.2026 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за керування ним транспортним засобом по пр. Перемоги в м. Луцьку у крайній лівій смузі на дорозі, які має дві смуги в одному напрямку і такий рух не пов`язаний з поворотом чи розвором.
Вказує, що Правил дорожнього руху не порушував, оскільки таких дій не вчиняв, вимоги поліцейських були заявлені безпідставно, так як здійснював рух у крайній лівій смузі, бо права містила вибоїни та ями, які намагався об`їхати. Винесена постанова за надуманими мотивами, у зв`язку з чим просив її скасувати.
Дослідивши письмові докази та доводи сторін, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Як слідує із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення від 27.03.2026 року, позивача притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за керування ним 27.03.2026 року транспортним засобом по пр. Перемоги в м. Луцьку у крайній лівій смузі на дорозі, які має дві смуги в одному напрямку і такий рух не пов`язаний з поворотом чи розвором (а.с. 2). 
Згідно ч 2. ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
При цьому, згідно ч. 1 вказаної статті кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається. 
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтям 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, суд дослідивши та оцінивши представлені докази, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивач не зазначив і не представив суду доказів неправомірності дій поліцейського при складанні постанови та накладенні на нього адміністративного стягнення.
Усі твердження та пояснення позивача не спростовують викладених у оскаржуваній постанові обставин порушення, вони не підтверджуються будь-якими належними доказами, а спростовуються доводами представника відповідача, зокрема, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського з місця події, де Павлов М.О фактично визнав виявлене порушення та з ним погодився і викладені ним письмові пояснення у позовній заяві не можуть слугувати беззаперечним доказом неправомірних дій поліцейського, а тому суд їх розцінює як намагання ухилитись від відповідальності за дане порушення.
Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність в діях відповідача неправомірних дій при винесенні оскаржуваної постанови та вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.
Керуючись ст.ст. 6, 17, 77, 158, 159, 161, 163, 171-2 КАС України, на підставі ст. 268, 263 КУпАП, суд, -
У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови від 27.03.2026 року у справі про адміністративне правопорушення та накладення штрафу за ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 510 грн. – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області, а особами, які не брали участі у справі, протягом цього ж строку з моменту отримання копії рішення суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області   Р.М.Кихтюк