Справа № 493/486/26 
Провадження № 2/493/609/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року    м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:
ГОЛОВУЮЧОГО-СУДДІ – ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.
ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ – ЖУКОВСЬКОЇ О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», в інтересах якого діє представник адвокат Титаренко В.В., звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
На обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 24.04.2024 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір шляхом підписання заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010-RO-82-269398163, відповідно до умов якого кредитодавець відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 50000,00 грн, з максимальним лімітом в межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 500000,00 грн.
Кредит надавався шляхом зарахування коштів кредиту на кредитний рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) за кредитним рахунком, із здійсненням банком договірного списання коштів з кредитного рахунку у визначених договором випадках, виконання банком інших операцій за кредитним рахунком відповідно до умов договору.
Строк кредиту – сукупність періодів, протягом яких банк визначає поточний ліміт відповідно до п. 3 Заяви та протягом якого клієнт має право користуватися кредитом становить 300 місяців з 24.04.2024 року до 24.04.2049 року.
Процентна ставка за користування кредитом (в т.ч. за користування недозволеним овердрафтом) фіксована – 48,00 % річних.
Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитним договором.
Всупереч умовам договору, позичальник припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості та сплачувати проценти за користування кредитом згідно з умовами договору.
20.02.2024 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-67-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за кредитним договором № 010-RO-82-269398163 від 24.04.2024 року, сума заборгованості за яким, становить: 59981,37 грн, з яких: 50000,00 грн – сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; 9981,37 грн – сума заборгованості за недозволеним овердрафтом.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача.
Позивач направляв відповідачу досудову вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Проте, станом на дату подачі позову вказана досудова вимога відповідачем не виконана, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» просить стягнути з відповідача існуючу заборгованість та понесені судові витрати.
Ухвалою судді Мясківської І.М. від 20.03.2026 року провадження у даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін.
05.05.2026 року у зв`язку із прийняттям 28.04.2026 року Вищою радою правосуддя рішення № 773/0/15-26 про звільнення з посади головуючого по справі судді Мясківської І.М., у зв`язку з поданням заяви про відставку, дану цивільну справу було перерозподілено в провадження головуючого судді Ільніцької О.М.
Ухвалою судді Ільніцької О.М. від 06.05.2026 року дану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак разом з позовом подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. 
Відповідач у судове засідання, призначене на 03.06.2026 року, не з`явилася. Конверт із судовою повісткою про виклик його до суду повернувся на адресу суду з довідкою Укрпошти про причини невручення з відміткою «адресат відсутній». Крім того відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду як відповідача на офіційному сайті Судової влади України.
У судове засідання, призначене на 22.07.2026 року відповідач не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду як відповідача на офіційному сайті Судової влади України.
У зв`язку з неявкою в судові засідання відповідача та неповідомлення суду про поважність причин своєї неявки, ненаданням відповідачем відзиву на позов, судом відповідно до ст. 280 ЦПК України застосовано заочний розгляд справи.
За умовами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що 24.04.2024 рокуміж АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010-RO-82-269398163, яка разом з паспортом споживчого кредиту та додатками до неї становлять єдиний кредитний договір. 
Договір укладено у вигляді електронного документу через систему «Райффайзен Онлайн» та підписаний відповідачем електронним підписом « 481434».
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 50000,00 грн, з максимальним лімітом в межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 500000,00 грн.
Кредит надавався шляхом зарахування коштів кредиту на кредитний рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) за кредитним рахунком, із здійсненням банком договірного списання коштів з кредитного рахунку у визначених договором випадках, виконання банком інших операцій за кредитним рахунком відповідно до умов договору.
Строк кредиту – сукупність періодів, протягом яких банк визначає поточний ліміт відповідно до п. 3 Заяви та протягом якого клієнт має право користуватися кредитом становить 300 місяців з 24.04.2024 року до 24.04.2049 року.
Процентна ставка за користування кредитом (в т.ч. за користування недозволеним овердрафтом) фіксована – 48,00 % річних. Денна процентна ставка становить 0,060%. Процентна ставка за користування кредитом «оплата частинами» становить 0,0001% річних. 
Умови розрахунку за кредитним договором, реальна процентна ставка та загальна вартість кредиту визначені в додатку 1 до заяви № 010-RO-82-269398163 від 24.04.2024 року.
Надання банком позичальнику кредитних грошових коштів відповідно умов кредитного договору підтверджується копією виписки по рахунку, що підтверджує початок користування кредитом.
Таким чином, банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі та на умовах, передбачених кредитним договором.
Всупереч умовам договору, позичальник припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості та сплачувати проценти за користування кредитом згідно з умовами договору.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за картковим кредитом № 010-RO-82-269398163 від 24.04.2024 року станом на 18.09.2024 року заборгованість відповідача становить 59981,37 грн, з яких: 50000,00 грн – заборгованість за дозволеним овердрафтом; 9981,37 грн – заборгованість за недозволеним овердрафтом.
20.02.2024 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-67-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за кредитним договором № 010-RO-82-269398163 від 24.04.2024 року, сума заборгованості за яким, становить 59981,37 грн.
29.12.2025 року за вих.. № 1-130559 позивачем на адресу відповідача надсилалася досудова вимога щодо наявності заборгованості за кредитним договором № 010-RO-82-269398163 від 24.04.2024 року та необхідності виконання ним зобов`язань за вказаним кредитним договором, однак у наданий строк відповідачем будь-яких дій, спрямованих на погашення заборгованості вчинено не було.
Правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку.
Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з виконанням умов кредитного договору, вирішуючи які, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Частиною 1 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті (ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 цієї статті).
Ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положеннями ч.1 та 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За правилами статей 525, 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останнім не вчинено жодної дії, направленої на погашення заборгованості ні на рахунки попереднього кредитора, ні на рахунки позивача.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір боргу відповідачем не спростовано, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.
Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. 
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача належить стягнути на користь позивача, понесені ним та документально підтверджені, судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3328,00 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК Україниінші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. 
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір №26/11/2025 про надання правничої допомоги від 26.11.2025 року, замовлення № 1801 від 06.02.2026 року до договору про надання правничої допомоги від 26.11.2025 року № 26/11/2025, акт виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення № 1801 та платіжну інструкцію №489 від 23.02.2026 року, відповідно до яких вартість наданих послуг становить 7500,00 грн. 
Заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не повною мірою відповідають критеріям реальності, неминучості, розумності, пропорційності, визначеним положеннями ст. 141 ЦПК України, з огляду на таке.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі N 911/3312/21);
- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені у ч. 3-5, 9 ст. 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами) (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21).
Отже, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. 
Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.
Водночас заявлені позивачем витрати не повною мірою відповідають критеріям реальності, неминучості, розумності, пропорційності, визначеним положеннями ст. 141 ЦПК України, з урахуванням критеріїв розумності, реальності, неминучості таких витрат, зважаючи на те, що ця справа є малозначною в силу вимог закону, розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження, суд відповідно положень ст. 141 ЦПК України дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 207, 512, 514, 516, 526, 530, 610-612, 629, 638, 639, 1048, 1054, 1055, 1077-1078, 1081 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 277-279, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості– задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»(код ЄДРПОУ 39508708, адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41) заборгованість за кредитним договором № 010-RO-82-269398163 від 24.04.2024 року в розмірі 59981,37 грн, суму сплаченого судового збору врозмірі 3328,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., а всього 66309,37 грн. (шістдесят шість тисяч триста дев`ять гривень, 37 копійок)
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення суду складено 22.07.2026 року.

С У Д Д Я