Справа № 944/6233/25 Головуючий у 1 інстанції: Поворозник Д. Б. 
Провадження № 33/811/949/26 Доповідач: Маліновська О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 липня 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська О.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Тимощук О.І. на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 30 квітня 2026 року,
встановив:

постановою Яворівського районного суду Львівської області від 30 квітня 2026 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору в дохід держави.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , 09 листопада 2025 року о 00 год 51 хв по вул.Незалежності, 90 в с.Старий Яр Яворівського району Львівської області керував автомобілем марки «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
На зазначену постанову адвокат Тимощук О.І. подав апеляційну скаргу у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; скасувати постанову Яворівського районного суду Львівської області від 30 квітня 2026 року та провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що про прийняту постанову стало відомо лише під час укладення угоди та в подальшому під час ознайомлення зі справою 25 травня 2026 року коли надали справу на ознайомлення пізніше ніж припадають строку для оскарження відповідної постанови.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що відеозаписи не було підписано ЕЦП, а тому відео надані до суду поліцейським як докази порушення водієм правил дорожнього руху, є неналежними, оскільки такі докази мають бути засвідчено електронним цифровим підписом (ЕЦП) особи, яка здійснювала запис (фото), чи особи яка робила їх копію.
Вважає, що мала місце провокація працівниками поліції, спрямована на отримання відмови від ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан сп`яніння.
Також в матеріалах справи відсутні належні дані, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_1 , як водія від керування транспортним засобом, а також відсутні докази того, що транспортний засіб передавався іншій особі та вилучався відповідно до ст. 265-2 КУпАП.
Зазначає, що на відеозаписах відображено, що після зупинення працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , останній не заперечував факту керування, однак його ніхто не питав чи останній вживав алкоголь.
В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причину неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, що містяться: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 09 листопада 2025 року серії ЕПР1 № 507654; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху від 09 листопада 2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, від проходження огляду відмовився; рапортом поліцейського Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області І. Палюха; компакт-диском з відеозаписом події, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , на вимогу працівника поліції пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився.
Щодо апеляційних тверджень, про неповноту дослідження судом першої інстанції доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, то апеляційний суд вважає такі безпідставними.
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність водія за як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Із оглянутого відео записаного на СD-дисках (три диски) події, вбачається, що на вимогу поліцейського проїхати у найближчий медичний заклад для проходження огляду з метою встановлення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. При цьому, працівником поліції роз`яснено водію, що у зв`язку з виявленням у нього ознак наркотичного сп`яніння є необхідність пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, а в разі відмови від проходження такого огляду на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, на оглянутому апеляційним судом відеозаписі з камер спостереження працівників поліції зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення. Такий відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів.
Апеляційним судом встановлена відсутність жодних порушень працівниками поліції вимог "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушенні у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р., "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р. та "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України і Міністерства Охорони Здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 р.
Інші доводи апеляційної скарги в були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

постановив:

поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу адвоката Тимощука О.І.– залишити без задоволення.
Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 30 квітня 2026 року про притягнення, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА