ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"02" липня 2026 р.	 	Справа № 916/1618/26	
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Букарова Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,
за позовом: Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (73003, м. Херсон, проспект Незалежності, 37; код ЄДРПОУ 44279728),
до відповідача: Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (49619, м. Дніпро, проспект Яворницького Дмитра, буд. 21А, кв. 28; код ЄДРПОУ 43315529),
про стягнення 103476,15 грн.
За участю представників сторін:
від позивача - Миронюк В.О., довіреність від 23.12.2025 № 01-17-1887-вих;
від відповідача - Островська К.О., самопредставництво.
Обставини справи.
Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якій просить стягнути з Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради заборгованість за Договором оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності міської територіальної громади № 1629 від 09.08.2021 та Договором оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності міської територіальної громади № 262 від 22.12.2021 у загальному розмірі 103476,15 грн. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд стягнути з відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором оренди № 1629 від 09.08.2021 та договором оренди № 262 від 22.12.2021.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2026 справу № 916/1618/26 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.
Ухвалою суду від 04.05.2026 позовну заяву Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (Вх. №1657/26 від 30.04.2026) залишено без руху.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 відкрито провадження у справі № 916/1618/26. Прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Постановлено розгляд справи здійснювати без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження. 
20 травня 2026 року до Господарського суду Одеської області від Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла заява, в якій заявник просить суд розгляд справи № 916/1618/26 здійснювати за правилами загального позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Вказану заяву відповідача суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
Ухвалою суду від 21.05.2026 постановлено здійснити розгляд справи № 916/1618/26 за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.06.2026 об 11:10 год. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 16.06.2026 об 11:10 год.
28 травня 2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить суд повністю відмовити у задоволенні позовної заяви. 
В обґрунтування вказаного відзиву відповідач зазначає, що Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України зверталось до Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради листом від 21.04.2023 № 15618/15.6-15 щодо надання роз`яснень стосовно порядку нарахування та оплати орендної плати у 2023 році.
Листом від 03.05.2023 № 236-20 Департаментом було повідомлено, що згідно із пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» від 27.05.2022 № 634 на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування орендарі державної та комунального майна звільняються від орендної плати.
Таким чином, сам позивач офіційно повідомив відповідача про звільнення орендаря від оплати орендної плати та період дії воєнного стану. Міжрегіональне управління, діючи добросовісно та розумно, обґрунтовано виходило із офіційної позиції позивача щодо відсутності обов`язку зі сплати орендної плати у 2023 році. 
Крім того, протягом 2023 року позивачем не надсилались рахунки на оплату орендної плати та не направлялись первинні бухгалтерські документи, а вимоги про сплату були заявлені лише в 2025 році. У матеріалах справи відсутні належні первинні бухгалтерські документи, які б підтверджували пред`явлення позивачем до оплати відповідних сум орендної плати. Також серед документів, долучених позивачем до матеріалів справи наявні лише розрахунки орендної плати, а саме розрахунок за договором № 1629 від 09.08.2021 та розрахунок за договором № 262 від 22.12.2021, тобто первинні документи, такі як рахунок та акт виконаних робіт відсутні.
Відповідач вважає позовні вимоги позивача такими, що не відповідають дійсності, є необґрунтованими та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають, бо позивачем не доведено належними та допустимими доказами правових підстав для нарахування орендної плати за зазначений період.
Вказаний відзив на позовну заяву суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
08 червня 2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить суд відмовити у задоволенні доводів Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), викладених у відзиві на позовну заяву та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Позивач вказує, що положення підпункту 1-1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 підлягають застосуванню лише з 01.01.2024, та не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. 
Крім того, як зазначає позивач, з 18.11.2022 на територію Херсонської міської територіальної громади припинила розповсюджуватись дія норми підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634, дія якої в подальшому припинилась 31.12.2022, а норми про звільнення від орендної плати орендарів державного та комунального майна були знову введені лише з 01.01.2024 постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 № 512, таким чином нарахування позивачем орендної плати у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 є правомірним
Також, я наголошує позивач, норми постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634, як у редакції, чинній до 07.05.2024, так і після внесених змін, не можуть бути правовою підставою для звільнення відповідача від сплати орендних платежів за 2023 рік за користування комунальним майном, переданим йому за договором оренди.
Щодо направлення рахунків, позивач вказує, що 26.01.2024 рахунки на оплату орендної плати за 2023 рік № 47 за договором оренди № 1629 та № 49 за договором оренди № 262 разом із актами виконаних робіт направлені на електронну пошту Орендаря info@ks.minjust.gov.ua. 
Вказану відповідь на відзив заяву суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
У судовому засіданні 16.06.2026 суд протокольною ухвалою відклав судове засідання у справі на 15:30 год. 02.07.2026.
19 червня 2026 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. В обґрунтування вказаних заперечень відповідач зазначає, що позивач у відповіді на відзив стверджує, що право на звільнення від орендної плати у 2023 році залежало не лише від місцезнаходження майна, а й від наявності факту припинення доступу до державних реєстрів Міністерства юстиції України. 
Однак, таке тлумачення суперечить змісту підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 у редакції, чинній протягом спірного періоду. Херсонська область прямо була включена до переліку територій, на які поширювалися пільги щодо орендної плати. При цьому зазначена норма не містила жодного застереження про необхідність додаткового підтвердження факту відсутності доступу до державних реєстрів щодо кожного конкретного населеного пункту або орендаря. Фактично позивач пропонує застосувати розширювальне тлумачення нормативного акта шляхом доповнення його умовами, яких Постанова № 634 не містить. 
За наведених обставин негативні наслідки неоднозначного тлумачення позивачем положень Постанови № 634 не можуть бути покладені на відповідача, який діяв відповідно до офіційно доведеної до нього позиції самого орендодавця.
Як вказує відповідач, протягом усього 2023 року позивач не пред`являв вимог щодо сплати орендної плати, не надсилав рахунків, не надсилав актів та не повідомляв про розмір заборгованості. Лише після завершення 2023 року позивач сформував суми нарахувань та заявив про існування заборгованості.
У відповіді на відзив позивач посилається на розпорядження начальника Херсонської міської військової адміністрації від 16.11.2023 № 682-р та зазначає, що очікував надходження заяв від орендарів щодо звільнення від орендної плати за 2023 рік. Водночас сам факт прийняття такого розпорядження підтверджує наявність правової невизначеності щодо сплати орендної плати у 2023 році та свідчить про те, що питання застосування пільг залишалося відкритим навіть для самого позивача.
Крім того, як наголошує відповідач, позивач не надав доказів того, що у 2023 році ним було визначено та доведено до відповідача розмір орендної плати, який підлягав реєстрації в органах Державної казначейської служби України. Відсутність належним чином сформованих рахунків та документів протягом 2023 року виключала можливість здійснення відповідних бюджетних процедур.
Вказані заперечення суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
Представник позивача у судовому засіданні 02.07.2026 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у заявах по суті справи.
Представник відповідача у судовому засіданні 02.07.2026 позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які викладені у заявах по суті справи.
У судовому засіданні 02.07.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду і повідомлено представників сторін про час складення повного рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд
ВСТАНОВИВ:
Матеріали справи свідчать, що 09 серпня 2021 року між Департаментом розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (надалі – орендодавець, балансоутримувач або позивач) і Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі – орендар або відповідач) був укладений Договір оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності міської територіальної громади № 1629 (надалі – Договір № 1629), згідно якого, позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху №№ 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 та частину приміщень № 17 згідно з поверховим планом, загальною площею 104,9 кв. м., за адресою: м. Херсон, вул. Б.Мозолевського, 2.
Крім того, 22 грудня 2021 року між Департаментом розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (надалі – орендодавець, балансоутримувач або позивач) і Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі – орендар або відповідач) був укладений Договір оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності міської територіальної громади № 262 (надалі – Договір № 262), згідно якого, позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху №№ 6-14 та частину приміщень № 5, згідно з поверховим планом, загальною площею 147,4 кв. м., за адресою: м. Херсон, вул. Б.Мозолевського, 2.
Строк дії Договору № 1629 відповідно до п. 12 розділу І визначався сторонами з 02.01.2021 по 01.01.2026. 
Строк дії Договору № 262 відповідно до п. 12 розділу І визначався сторонами з 01.01.2022 по 31.11.2025 та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" мав діяти й надалі до дати, що настає через шість місяців після завершення бойових дій або тимчасової окупації відповідної території, із урахуванням переліку визначених територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які є тимчасово окупованими. 
30 грудня 2025 сторони уклали Додатковий договір № 2 до Договору № 262 та Додатковий договір № 2 до Договору № 1629, відповідно до яких дійшли згоди про розірвання обох договорів. 
Також, 30 грудня 2025 сторони підписали акти повернення об`єктів комунальної власності міської територіальної громади від орендаря орендодавцю. 
Відповідно до п. 12.6.6. обох Договорів договір припиняється за згодою сторін на підставі договору про припинення з дати підписання акту повернення майна з оренди. Таким чином обидва договори є припиненими. 
Також сторони підписали акти звіряння взаємних розрахунків до Договору № 1629 та до Договору № 262. 
Однак у вказаних актах звіряння сторона відповідача зазначила, що за даними бухгалтерського обліку заборгованість у Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на 30.12.2025 за обома договорами відсутня. Однак така інформація не відповідає обставинам справи адже за відповідачем обліковується заборгованість з орендної плати як за Договором № 262 так і за Договором № 1629. 
Згідно з п. 16 розділу І та п. 3.3 розділу ІІ Договору № 1629 та Договору № 262, на відповідача було покладено обов`язок сплачувати орендну плату до бюджету Херсонської міської територіальної громади щомісяця до 25 числа поточного місяця. 
Відповідно до п. 9 розділу І Договору № 1629 розмір щомісячної орендної плати складав 2412,43 грн (базовий місяць оренди квітень 2021) та мала сплачуватися відповідачем не пізніше 25 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції і податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до п. 9 розділу І Договору № 262 розмір щомісячної орендної плати складав 2333,42 грн (базовий місяць оренди жовтень 2021) та мала сплачуватися відповідачем не пізніше 25 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції і податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства. 
Проте, всупереч вказаним обов`язкам, орендарем порушено істотні умови обох договорів, а саме: за період з 01.01.2022 по 23.02.2022, та з 01.01.2023 по 31.12.2023 орендна плата до бюджету (на рахунки Орендодавця) не надходила. При цьому, позивачем не здійснювалось нарахування орендної плати за період з 24.02.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634. 
Окрім того відповідно до п. 3.11 розділу ІІ обох Договорів, припинення договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи пеню та неустойку за наявності. 
За твердженням позивача, у відповідача існує борг перед позивачем, щодо сплати орендної плати за Договором № 1629 в розмірі 53447,81 грн та за Договором № 262 у розмірі 50028,34 грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком орендної плати. 
Загальний розмір заборгованості відповідача за двома договорами складає 103476,15 грн. 
В свою чергу, на адресу відповідача позивачем скеровувалась Претензія щодо виконання зобов`язань за договорами оренди комунального майна міської територіальної громади за № 01-20-213-вих. від 11.02.2025 року. 
В адресованій відповідачу претензії позивач, посилаючись на невиконання орендарем умов низки укладених між сторонами договорів, просив погасити заборгованість з орендної плати за відповідними договорами, у тому числі 53447,81 грн за договором № 1629 від 09.08.2021 (з яких: 5 607,77 грн за період з 01.01.2022 до 23.02.2022 та 47 840,04 грн за період з 01.01.2023 до 31.12.2023), та 50028,34 грн за договором № 262 від 22.12.2021 (з яких: 5 248,99 грн за період з 01.01.2022 до 23.02.2022 та 44779,35 грн за період з 01.01.2023 до 31.12.2023).
За результатами опрацювання вищенаведеної претензії, відповідач надав відповідь №12203/15.6-15 від 18.03.2025, в якій не визнав існування у нього заборгованості перед позивачем.
Відповідно до п. 11.3 розділу ІІ обох Договорів сторони узгодили, що спори, що виникають у ході виконання цих договорів або у зв`язку з ними, не вирішені шляхом переговорів, вирішуються у судовому порядку.
Таким чином, оскільки спір між сторонами у досудовому порядку врегулювати не вдалось, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою про стягнення заборгованості у загальному розмірі 103476,15 грн за Договором оренди № 1629 від 09.08.2021 та Договором оренди № 262 від 22.12.2021.
Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.
Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договорів оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Херсонської міської територіальної громади № 1629 від 09.08.2021 та № 262 від 22.12.2021.
За умовами договору № 1629 позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, а саме нежилі приміщення першого поверху №№ 7,8,9,10,11,12,13 та частину приміщень № 17 згідно з поверховим планом, загальною площею 104,9 кв. м., за адресою: м. Херсон, вул. Б. Мозолевського, 2.
За умовами договору № 262 позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення першого поверху №№ 6-14 та частину приміщень № 5, згідно з поверховим планом, загальною площею 147,4 кв. м., за адресою: м. Херсон, вул. Б. Мозолевського, 2.
Згідно з п. 16 розділу І та п. 3.3 розділу ІІ Договору № 1629 та Договору № 262 на відповідача було покладено обов`язок сплачувати орендну плату до бюджету Херсонської міської територіальної громади щомісяця до 25 числа поточного місяця. 
Відповідно до п. 9 розділу І Договору № 1629 розмір щомісячної орендної плати складав 2412,43 грн (базовий місяць оренди квітень 2021) та мала сплачуватися відповідачем не пізніше 25 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції і податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до п. 9 розділу І Договору № 262 розмір щомісячної орендної плати складав 2333,42 грн (базовий місяць оренди жовтень 2021) та мала сплачуватися відповідачем не пізніше 25 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції і податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства. 
Згідно з приписами ч. 5 ст. 762 ЦК України, ч. 3 ст. 285 ГК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором, а орендар зобов`язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.
Згідно вимог ч. 7 ст. 193 ГК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) законодавцем в імперативному порядку закріплено, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Суд встановив, що всупереч взятих на себе обов`язків Орендар порушив істотні умови Договорів № 1629 та № 262 та не сплатив орендну плату за період з 01.01.2022 по 23.02.2022.
Доводи відповідача про те, що позивач не повідомляв його про наявність заборгованості за вказаний період та про відсутність виставлених йому рахунків за вказані періоди спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: листом від 03.04.2023 № 170-20, претензією від 19.06.2023 № 396-23, претензією від 29.04.2024 № 01-20-622, претензією від 11.02.2025 №01-20-213-вих, Актами звірки взаєморозрахунків станом на 30.12.2025.
За таких обставин відповідач був обізнаний про наявність заборгованості та обов`язок її сплатити.
Відповідно до доданих до позову розрахунків орендної плати:
- розмір заборгованості за договором від 22.12.2021 №262 з орендної плати за період з 01.01.2022 по 23.02.2022 становить – 5248,99 грн;
- розмір заборгованості за договором від 09.08.2021 №1629 з орендної плати за період з 01.01.2022 по 23.02.2022 становить – 5607,77 грн.
За таких обставин суд дійшов висновку щодо правомірного нарахування орендної плати за договорами № 262 та № 1629 за період з 01.01.2022 по 23.02.2022 у загальному розмірі 10856,76 грн (5248,99+5607,77=10856,76) у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо стягнення заборгованості по орендній платі за період 2023 року, суд дійшов таких висновків.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про ведення воєнного стану в Україні” в Україні введено воєнний стан, починаючи з 24.02.2022, який був неодноразово продовженим та триває нині.
Відповідно до пп. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України “Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану” від 27.05.2022 № 634 у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин – до 07.05.2024 (далі – Постанова КМУ № 634), на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31 грудня 2022 року, за договорами оренди державного і комунального майна, чинними станом на 24 лютого 2022 року або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 року або раніше, звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна:
- фізичні особи та фізичні особи - підприємці, які були призвані або прийняті на військову службу після оголошення воєнного стану;
- які використовують майно, розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану (Донецька область; Запорізька область в межах Бердянського, Василівського, Мелітопольського, Пологівського районів; Луганська область; Миколаївська область в межах Баштанського, Вознесенського районів (крім селищ міського типу Доманівка, Братське, м. Южноукраїнська), Миколаївського району (крім м. Миколаєва); Харківська область в межах Богодухівського району (крім мм. Валків, Богодухова, смт Краснокутськ), Ізюмського району, Куп`янського і Харківського районів (крім м. Мерефи, смт Нова Водолага, м. Харкова), Чугуївського району (крім м. Змієва); Херсонська область; Автономна Республіка Крим; м. Севастополь) (далі - визначені території).
Згідно з пп. 5 п. 1 Постанови КМУ № 634 звільнення або перерахунок орендної плати відповідно до цього пункту здійснюється без окремого рішення орендодавця.
Виходячи із зазначених положень Постанови КМУ № 634 в редакції до 07.05.2024 (в редакції чинній протягом всього періоду заявленої до стягнення за період 2023 року) приймаючи до уваги місцезнаходження орендованого нерухомого майна – м. Херсон, з огляду на те, що законодавець не пов`язує звільнення від орендної плати з окремим рішенням орендодавця, суд дійшов висновку, що відповідач у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 був звільнений від орендної плати за спірне нерухоме майно, оскільки в цей період тривав воєнний стан в Україні.
Отже, суд вважає, що відповідач неправомірно нарахував позивачу орендну плату за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, оскільки положення Постанови КМУ № 634 не містять обмеження щодо кінцевої дати звільнення від сплати орендної плати, наявність правової конструкції “але у будь-якому разі до 31.12.2022” свідчить, що така дата вказана як кінцева лише у разі припинення воєнного стану раніше 31.12.2022. 
Отже, господарський суд зазначає про відмову у задоволенні вимог позивача в цій частині.
При цьому суд враховує, що на момент постановлення Кабінетом Міністрів України постанови № 634 від 27.05.2022 діяв наказ Міністерства юстиції України від 01.04.2022 № 1307/5 “Про затвердження Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану”, згідно з яким (в редакції станом на дату винесення Постанови КМУ від № 634 від 27.05.2022) до переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану, включено Херсонську область.
В подальшому:
- наказом Міністерства юстиції України від 17.11.2022 № 5152/5 внесено зміни до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 01.04.2022 № 1307/5, та до вказаного переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану включено Херсонський район (крім смт Білозерка, сіл Дар`ївка, Музиківка, Станіслав, міста Херсон, села Чорнобаївка).
- наказ Міністерства юстиції України від 01.04.2022 № 1307/5 “Про затвердження Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану” втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції № 5840/5 від 27.12.2022, який набрав чинності 13.01.2023.
Нового нормативно-правового акту, який визначає перелік адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану, не прийнято.
Натомість до постанови КМУ № 634 від 27.05.2022 неодноразово вносились зміни, зокрема згідно з Постановами КМУ № 1026 від 13.09.2022, № 1236 від 18.10.2022, № 280 від 24.03.2023 та № 35 від 16.01.2024, і в жодній із зазначених редакцій не було змінено положення пп. 1 п. 1 постанови КМУ № 634 від 27.05.2022.
Вказаний підпункт постанови КМУ № 634 від 27.05.2022 було змінено лише на підставі Постанови КМУ від 07.05.2024 № 512, тобто лише після 08.05.2024 було виключено положення щодо звільнення від орендної плати орендарів комунального майна, яке розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану із визначеним переліком таких адміністративно-територіальних одиниць.
Отже виходячи з правового аналізу вказаних нормативно-правових актів, приймаючи до уваги, що законодавець після втрати чинності наказу Міністерства юстиції України від 01.04.2022 № 1307/5 “Про затвердження Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану”, тобто після 13.01.2023, неодноразово вносив зміни до Постанови КМУ № 634 від 27.05.2022, а саме на підставі Постанов КМУ № 280 від 24.03.2023 та № 35 від 16.01.2024, та залишав редакцію підпункту 1 пункту 1 Постанови КМУ № 634 від 27.05.2022: “на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31 грудня 2022 року, за договорами оренди державного і комунального майна, чинними станом на 24 лютого 2022 року або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 року або раніше, звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна:
- фізичні особи та фізичні особи-підприємці, які були призвані або прийняті на військову службу після оголошення воєнного стану;
- які використовують майно, розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану (Донецька область; Запорізька область в межах Бердянського, Василівського, Мелітопольського, Пологівського районів; Луганська область; Миколаївська область в межах Баштанського, Вознесенського районів (крім селищ міського типу Доманівка, Братське, м. Южноукраїнська), Миколаївського району (крім м. Миколаєва); Харківська область в межах Богодухівського району (крім мм. Валків, Богодухова, смт Краснокутськ), Ізюмського району, Куп`янського і Харківського районів (крім м. Мерефи, смт Нова Водолага, м. Харкова), Чугуївського району (крім м. Змієва); Херсонська область; Автономна Республіка Крим; м. Севастополь) (далі - визначені території)”.
Суд дійшов висновку, що такий “перелік адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану” визначений в самому підпункті 1 пункту 1 Постанови КМУ № 634 від 27.05.2022.
При цьому суд виходить з принципу правової визначеності, який означає, що “обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки” (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010).
У рішенні від 26.04.1979 у справі “The Sunday Times v. United Kingdom” Європейський суд з прав людини зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.
На думку ЄСПЛ, поняття “якість закону” означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах “C. G. та інші проти Болгарії” від 24 квітня 2008 року (C. G. and Others v. Bulgaria, заява № 1365/07, § 39), “Олександр Волков проти України” від 09 січня 2013 року (Oleksandr Volkov v. Ukraine, заява № 21722/11, § 170)).
За наведених обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по орендній платі за 2023 рік.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2026 у справі № 904/3349/25.
Відповідно до частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (49619, м. Дніпро, проспект Яворницького Дмитра, буд. 21А, кв. 28; код ЄДРПОУ 43315529) на користь Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (73003, м. Херсон, проспект Незалежності, 37; код ЄДРПОУ 44279728) заборгованість за Договором оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності міської територіальної громади № 1629 від 09.08.2021 та Договором оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності міської територіальної громади № 262 від 22.12.2021 у загальному розмірі 10856,76 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 279,34 грн.
3. У задоволенні решти вимог відмовити.
4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.
Повне рішення складено 07.07.2026.

Суддя Нікітенко С.В.