Справа № 127/26235/26 
Провадження № 3/127/5155/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

"16" вересня 2026 р. | м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Курбатова І.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 20.07.2026 року о 23:30 год. в м. Вінниця, вул. Ватутіна, 34, керувала електричним колісним транспортним засобом, а саме електросамокатом VEVI VV301123 OKAI ES400B-ZK2 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п. 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожні рух». Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку проводився за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest» № 6820, прилад № ARHK-0031, тест № 3847, результат позитивний 1,74 проміле, чим порушила п. 2.9 (а) ПДР України.
ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 16.09.2026 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. Крім того, інформація щодо дати, часу та місця розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Вінницького міського суду Вінницької області, що дозволяло ОСОБА_1 самостійно її переглянути. 
Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008) наголошує, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження", враховуючи наведені обставини, та те, що ОСОБА_1 була обізнана про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за її відсутності.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною та підтверджена сукупністю доказів, що містяться в справі.
Так, згідно з протоколом серії ЕПР1 № 724804 від 21.07.2026 року, ОСОБА_1 20.07.2026 року о 23:30 год. в м. Вінниця, вул. Ватутіна, 34, керувала електричним колісним транспортним засобом, а саме електросамокатом VEVI VV301123 OKAI ES400B-ZK2 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п. 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожні рух». Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку проводився за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest» № 6820, прилад № ARHK-0031, тест № 3847, результат позитивний 1,74 проміле, чим порушила п. 2.9 (а) ПДР України.
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 1,74 проміле, що також підтверджується чеком Drager.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 20.04.2026 року, вона 20.04.2026 року в м. Вінниця, по вул. Ватутіна керувала електросамокатом VEVI у стані алкогольного сп`яніння.
Із письмових пояснень ОСОБА_2 від 20.04.2026 року вбачається, що вона об 23:20 год. їхала по вул. Ватутіна на транспортному засобі Honda. В цей час відчула удар у праву сторону та побачила, що дівчина на самокаті врізалася у її автомобіль. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Після чого дівчина покинула місце події у невідомому напрямку.
З відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівники поліції 20.07.2026 року об 23:37 год. прибули на місце ДТП по вул. Ватутіна у м. Вінниця. Водій автомобіля Honda повідомила, що зіткнення із її транспортним засобом здійснила дівчинка на електросамокаті та залишила самокат, а сама покинула місце події. В подальшому, працівники поліції прибули за місцем проживання ОСОБА_1 . Об 00:28 год. ОСОБА_1 прибула на місце ДТП та повідомила, що керуючи електросамокатом мала намім повернути, проте водій автомобіля Honda хотіла її обігнати. Також ОСОБА_1 зазначила, що від час керування електросамокатом не увімкнула поворот, тому і відбулося зіткнення. Під час спілкування у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Після цього працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. В подальшому, ОСОБА_1 пройшла огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки за допомогою спеціального приладу «Drager», результат огляду 1,74 проміле. Незгоди на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та незгоди із результатами огляду ОСОБА_1 поліцейським не висловлювала. При цьому працівники поліції повідомили ОСОБА_1 її права та обов`язки.
Як вбачається із долученої до матеріалів справи довідки, ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП не притягувалася, посвідчення водія не отримувала.
Рапорт працівника поліції узгоджується із викладеними у протоколі обставинами.
Відповідно до п. 6 розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Правилами дорожнього руху України визначено, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
З огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 керувала електросамокатом, який відповідно до законодавства України визнається транспортним засобом.
Диспозиція ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Таким чином законодавець визначив відповідальність за зазначеною нормою за керування всіма транспортними засобами, а не виключно механічними транспортними засобами, що вказує на те, що електосамокат, який визначений законодавством як транспортний засіб, є тим засобом керування у стані сп`яніння яким породжує відповідальність.
При цьому суд зазначає, що ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до порушення конкретних нормативно-правових актів лише в частині відмови від проходження огляду, який згідно із конструкцією норми має бути пройдений у встановленому порядку. Інша ж частина диспозиції ст. 130 КУпАП та об`єктивні дії, що і утворюють склад правопорушення, є імперативною – пряма заборона без посилання на порушення ПДР.
Тобто законодавець визначив, що ст. 130 КУпАП в частині відповідальності за керування в стані сп`яніння, не компілюється з відповідністю дій особи у відповідності до ПДР і необхідності посилання на конкретний пункт ПДР, який порушений особою, а визначає пряму заборону, передбачену КУпАП і відповідальність за її недотримання.
Таким чином, керування транспортним засобом до якого належить будь-який пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, в стані алкогольного сп`яніння утворює склад правопорушення.
При цьому диспозиція ст. 130 КУпАП як суб`єкта визначає не водія, а особу, що керує транспортним засобом, що ще раз вказує на мету законодавця заборонити будь-яким особам, а не лише водіям, здійснювати керування будь-якими транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння.
В цьому випадку, ОСОБА_1 притягується до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортними засобами особою в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази судом встановлено, що ОСОБА_1 пройшла огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, результатами якого підтверджено, що остання перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння. Таким чином суд визнає ОСОБА_1 винуватою у вчиненні вказаного правопорушення.
При визначенні виду адміністративного стягнення, яке необхідно застосувати до ОСОБА_1 за вчинення вказаного адміністративного правопорушення суд приймає до уваги вимоги ст. 33 КУпАП, а також враховує, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Крім того, суд враховує положення пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким передбачено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.
Відповідно до довідки, яка долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримувала. Тобто права керування транспортними засобами ОСОБА_1 не має взагалі.
Зважаючи на вищевказані обставини, суд дійшов висновку про те, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 130, 283, 284 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Визнати  ОСОБА_1  винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: