ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/2988/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Плахтій Н.Б.,
розглянувши за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Рівненській області), в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення від 16.02.2026 №156050031333 про відмову в призначенні пенсії. 
зобов`язати повторно розглянути заяву від 09.02.2026 про призначення пенсії по інвалідності, зарахувавши до страхового стажу період навчання в Республіці Вірменія з 01.09.1995 по 01.07.1997 згідно диплому серії НОМЕР_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.02.2026 у зв`язку з отриманням 2 групи інвалідності та наявністю необхідного стажу звернулась за місцем свого проживання з необхідними документами до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі- ГУ ПФУ у Волинській області) із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області №156050031333 від 16.02.2026 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, оскільки страховий стаж особи становить 08 років 11 місяців 11 днів. До страхового стажу не зараховано період навчання в Республіці Вірменія з 01.09.1995 по 01.07.1997 згідно диплому НОМЕР_1 , так як по батькові не відповідає паспортним даним, згідно постанови КМУ №562 від 16.05.2025 відсутня інформація про неотримання пенсійних виплат Республіці Вірменія. 
Позивач не погоджується з прийнятим рішенням з тих підстав, що диплом серії НОМЕР_1 поданий до органів Пенсійного фонду з перекладом з російської та вірменської мов, де в перекладі ПІБ позивача зазначено як ОСОБА_1 , що відповідає паспортним даним останньої. На переконання позивача, така невідповідність в зазначенні її по батькові є формальною неточністю, а формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Також позивачка покликається на те, що наразі відсутня можливість (за наданою інформацією відповідача) здійснення обміну інформацією між територіальним органом Пенсійного фонду України та органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в Республіці Вірменія, а тому відповідно до вимог пункту 4 Порядку №562, періоди роботи/навчання в Республіці Вірменія підлягають врахуванню з метою обчислення пенсії ОСОБА_1 .
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.21).
Відповідач правом подати відзив на позов не скористався.
Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 09.02.2026 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по інвалідності.
За принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Рівненській області прийняло рішення від 16.02.2026 №156050031333 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку із відстуністю необхідного страхового стажу 11 років (а.с.12зворот). Вказане рішення мотивоване тим, що в результаті розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу не зараховано період навчання в Республіці Вірменії з 01.09.1995 по 01.07.1997 згідно диплому НОМЕР_1 , оскільки по батькові не відповідає паспортним даним, згідно постанови КМУ №562 від 16.05.2025 відсутня інформація про неотримання пенсійних виплат в Республіці Вірменія.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 (далі – Закон №1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія по інвалідності. 
Відповідно до частини першої статті 32 Закону №1058-ІV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп: від 46 років до досягнення особою 48 років включно - 11 років.
Отже, право на призначення пенсії по інвалідності протягом 2026 року мають особи, які досягнули віку 46 років та за умови наявності у таких осіб страхового стажу 11 років.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Таке ж визначення містить і частина перша статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За положеннями частини третьої цієї статті страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.
Так, приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі – Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що період навчання за денною формою здобуття освіти зараховується до страхового стажу особи на підставі, зокрема диплому.
Так, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку із тим, що позивачці не зараховано до страхового стажу період навчання згідно з дипломом серії НОМЕР_1 від 01.07.1997, оскільки по батькові, вказане в документі, не відповідає паспортним даним заявниці.
З наявного в матеріалах справи копії диплому ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 01.07.1997 (а.с.7) слідує, що запис по батькові позивачки «Сурики» (російською мовою).
При цьому суд зауважує, що переклад диплому з російської та вірменської мов на українську мову здійснено перекладачем Бегалем, який посвідчений приватним нотаріусом Гордійчуком Б.Б. в реєстрі за №1644, відповідно до якого диплом серії НОМЕР_1 видано ОСОБА_1 про те, що вона в 1995 році поступила в Діліжанське медичне училище на медсестринське відділення і в 1997 році закінчила повний курс названого училища за спеціальністю сестринська справа. Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 01.07.1997 присвоєно кваліфікацію медсестри (а.с.7зворот).
Отже, в даному випадку відсутня невідповідність імені позивачки в дипломі, де зазначено про видачу його (російською мовою) «Мусінян Мане Сурики», оскільки належним чином засвідчений переклад диплому на українську мову свідчить про відсутність розбіжностей в по батькові позивачки з її паспортними даними.
Таким чином, не врахування відповідачем до страхового стажу періоду навчання з підстав не відповідності по батькові позивачки у дипломі паспортним даним є протиправним.
Разом з тим, період навчання з 01.09.1995 по 01.07.1997 не зараховані відповідачем до страхового стажу також у зв`язку з відсутністю документів, які видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання пенсійних виплат в іншій державі, передбачені Порядком №562.
Щодо таких доводів пенсійного органу, суд зазначає наступне.
Так, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання обчислення страхового стажу» від 16.05.2025 за №562, яка набрала чинності 20.05.2025. Пунктом 1 цієї постанови затверджено Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу (Порядок №562) та Порядок підтвердження та зарахування періодів роботи особи в іншій державі до страхового стажу (стажу роботи) для визначення права на призначення пенсії за віком (далі – Порядок підтвердження).
За змістом пункту 3 Порядку №562 у разі коли в документах, що подаються особою до територіального органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії, зазначено періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, у заяві про призначення пенсії така особа зазначає інформацію про те, що вона отримує або не отримує пенсійні виплати в інших державах.
Приписами пункту 4 Порядку №562 унормовано, що у разі коли у заяві про призначення пенсії особа зазначила інформацію про те, що вона не отримує пенсійні виплати в іншій державі, особа додає до заяви про призначення пенсії документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат.
У разі відсутності документів про неотримання в іншій державі пенсійних виплат особа зазначає причини неможливості їх отримання та може звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України за допомогою в поданні до іншої держави запиту щодо відповідних документів.
МЗС протягом п`яти робочих днів з дня отримання зазначеного запиту передає дипломатичними каналами іншій державі та органу, що здійснює пенсійне забезпечення в іншій державі, запит з інформацією про те, що всі особисті дані, які будуть зазначені в наданих документах, є конфіденційними. Після отримання документів до даних, які зазначені в них, будуть застосовані вимоги Законів України «Про інформацію» та «Про захист персональних даних», і такі дані будуть використовуватися виключно для потреб, пов`язаних з питаннями загальнообов`язкового державного соціального страхування, визначених законом.
Якщо відсутня можливість здійснення обміну інформацією між територіальним органом Пенсійного фонду України та органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі (міжнародне співробітництво між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави не налагоджувалося чи не отримано відповіді на запит МЗС протягом 45 днів з дати його надсилання до іншої держави та органу, що здійснює пенсійне забезпечення в іншій державі), до появи можливості здійснення такого обміну/отримання підтвердних документів про нездійснення іншою державою пенсійних виплат особі, яка проживає в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, пенсія особі обчислюється з урахуванням періодів роботи в республіках колишнього Союзу РСР. У такому разі в заяві про призначення пенсії особа зазначає інформацію про те, що вона не отримує пенсійних виплат у відповідній державі та не може документально підтвердити нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України в республіках колишнього Союзу РСР можуть бути зараховані до страхового стажу лише за умови (1) відсутності налагодженого обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та відповідної держави або (2) за умови ненадання відповіді на запит МЗС України протягом 45 днів з дати його надсилання.
Водночас, до моменту встановлення такого обміну чи отримання підтвердних документів пенсія обчислюється з урахуванням цих періодів, за умови, що особа у своїй заяві зазначає про відсутність пенсійних виплат у відповідній державі та неможливість їх документального підтвердження.
Відповідач не надав суду доказів того, що позивач не зазначила у заяві про призначення пенсії про не отримання нею пенсійних виплат у Республіці Вірменії та про неможливість документально підтвердити нездійснення цією державою пенсійних виплат, оскільки матеріали пенсійної справи на вимогу суду не були подані.
Також відповідач не надав доказів відсутності налагодженого обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Республікою Вірменія, внаслідок чого позбавлений самостійно перевірити інформацію про отримання/не отримання позивачкою пенсійних виплат в іншій державі.
За встановлених обставин у справі, період навчання позивачки з 01.09.1995 по 01.07.1997 підлягає зарахуванню до її страхового стажу на підставі диплому серії НОМЕР_1 .
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач – ГУ ПФУ в Рівненській області як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що дії щодо не зарахування позивачці до страхового стажу періоду навчання згідно з дипломом серії НОМЕР_1 від 01.07.1997 при призначенні пенсії по інвалідності вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення. 
За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що з врахуванням вимог статті 245 КАС України належать до задоволення шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 16.02.2026 №156050031333; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.02.2026 про призначення пенсії по інвалідності, зарахувавши до її страхового стажу період навчання в Республіці Вірменія згідно з дипломом серії НОМЕР_1 від 01.07.1997.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 16.02.2026 №156050031333.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.02.2026 про призначення пенсії по інвалідності, зарахувавши до її страхового стажу період навчання в Республіці Вірменія згідно з дипломом серії НОМЕР_1 від 01.07.1997.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Олександра Борисенка, 7, код ЄДРПОУ 21084076).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій