ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1559/26 Справа № 175/3310/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Люта Г.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 серпня 2026 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Кучевасовій А.В., за участю захисника Нещерета О.С., представника потерпілого Груєнка С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Нещерета О.С., який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень 00 копійок на користь держави. 
Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 665,60 грн.

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 10.01.2026, приблизно о 10 годині 00 хвилин, по вул. Дружби, 22 в м. Краматорську Донецької області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фольцваген Тігуан», н.з. НОМЕР_1 , під час проїзду перехрестя на основний зелений сигнал світлофора не надав перевагу в русі автоспецтранспорту ЕШМД НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що наближався з увімкненими синім проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом, тим самим створив йому перешкоду для руху, в результаті чого відбулося зіткнення, після чого транспортний засіб автоспецтранспорту, н.з. НОМЕР_2 , у некерованому стані здійснив зіткнення з транспортним засобом Фольцваген Джетта н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків. Своїми діями водів ОСОБА_1 порушив вимоги п. 3.2 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
На вказане рішення захисником Нещеретом О.С. подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що за положеннями п. 3.2. ПДР України обов?язок надати дорогу та забезпечити безперешкодний проїзд для спецтранспорту покладено виключно на водіїв інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоди для руху. При цьому, перешкода для руху - це нерухомий об?єкт у межах смуги транспортного засобу або об?єкту, що рухається попутно в межах цієї смуги. У даному випадку ДТП сталося на перехресті проїжджих частин, тобто водій ОСОБА_1 не був в межах руху спецтранспорту і не мав керуватися п. 3.2. ПДР України. Саме через дії водія спецтранспорту ОСОБА_4 , який у порушення вимог п. 3.1. ПДР України не забезпечив безпеку дорожнього руху сталося ДТП, й підстави до притягнення ОСОБА_1 до адміністративно відповідальності за ст. 124 КУпАП відсутні.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 під час проїзду перехрестя на основний зелений сигнал світлофора не надав перевагу в русі автоспецтранспорту ЕШМД НОМЕР_2 , що наближався з увімкненими синім проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом, тим самим створив йому перешкоду для руху, в результаті чого відбулося зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Разом з тим, дані висновки є передчасними.
Відповідно до ст. 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Тобто, для констатації складу даного правопорушення, необхідно встановити, порушення ПДР України, факт пошкодження транспортних засобів та причинний зв`язок між допущеними порушеннями та наслідками.
Іванцову ставиться в вину порушення п. 3.2 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до пункту 3.2 ПДР України, у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).
Вказаний вище пункт ПДР України перебуває у взаємозв`язку з положенням п. 3.1 ПДР України, відповідно до якого водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Тобто, водії оперативного транспортного засобу можуть відступати від певних вимог Правил дорожнього руху, але за умови, що їхні дії не створюють небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.
Порушення п. 3.2 ПДР України слід констатувати лише в тому разі, коли водій об`єктивно бачить наближення оперативного транспортного засобу та усвідомлює, що створює для нього перешкоду, в інших випадках відсутні достатні підстави для висновку про порушення водієм п. 3.2 ПДР України, тому, як правило, вказаний пункт має стосуватися водіїв автомобілів, що їдуть попутно або на зустріч оперативному транспортному засобу та відповідно не можуть застосовуються до обставин, де була обмежена взаємна видимість (при перетині перехрестя за наявності інших автомобілів, зелених насаджень і таке інше).
До протоколу про адміністративне правопорушення додано: схему місця ДТП, письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 від 10.01.2026, письмові пояснення інших учасників ДТП, копію протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_5 , якому ставиться у вину порушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що рух автомобіля «Фольцваген Тігуан» та автоспецтранспорту ЕШМД НОМЕР_2  відбувався через перехрестя. Водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фольцваген Тігуан», н.з. НОМЕР_1 , проїздив перехрестя на основний зелений сигнал світлофора, а автоспецтранспорт ЕШМД НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , проїздив перехрестя на червоний сигнал свідлофора з увімкненими синім проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом.
Отже, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Фольцваген Тігуан» для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був з моменту об?єктивного можливого виявлення автомобіля автоспецтранспорт ЕШМД НОМЕР_2 з увімкнутим звуковим сигналом та проблисковими маячками синього кольору, дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу, зупинившись перед перехрестям, тобто, діяти відповідно до вимог п. 3.2., 16. 3 ПДР України.
Натомість, водій автомобіля автоспецтранспорт ЕШМД НОМЕР_2 , відступаючи від вимог п. 3, 8, 12 ПДР України повинен був забезпечити безпеку дорожнього руху при проїзді перехрестя.
Оскільки відбулося зіткнення з автомобілем «Фольцваген Тігуан», який рухався на сигнал світлофора, що дозволяє рух, є очевидним, що безпека дорожнього руху водієм ОСОБА_6 забезпечена не була.
У наданих поясненнях водій ОСОБА_5 зазначав, що виїжджав на дозволяючий сигнал світлофору на перехрестя з обмеженою оглядовістю та побавив автомобіль швидкої медичної допомоги, який рухався на червоний сигнал світлофора на великій швидкості, з ввімкненими проблисковими синіми маячками. Враховуючи обмежену оглядовість перехрестя зі сторони руху швидкої допомоги, як тільки побачив швидку допомогу, він невідкладно почав гальмувати, однак, через слизьку дорогу та невелику відстань сталося зіткнення транспортних засобів. 
ОСОБА_5 стверджував, що побачив автомобіль швидкої допомоги безпосередньо перед зіткненням, а тому не мав технічної можливості уникнути зіткнення.
Дослідивши схему місця дорожньо-транспортної пригоди, долучену до матеріалів справи, пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів того, що водій ОСОБА_5 бачив наближення автомобіля швидкої медичної допомоги та міг усвідомлювати, що саме він створює перешкоду для його руху.
За таких обставин, неможливо встановити у категоричній та беззаперечній формі, що недотримання саме ОСОБА_5 вказаних пунктів Правил знаходиться у причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у виді пошкодження транспортних засобів.
Натомість, для констатації складу даного правопорушення, необхідно встановити, порушення ПДР України, факт пошкодження транспортних засобів та причинний зв`язок між допущеними порушеннями та наслідками, однак суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог КУпАП України.
Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.
Враховуючи викладене, всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності не доводять вину ОСОБА_5 у порушенні ним вимог п. 3.2. Правил дорожнього руху України, а відтак і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не зважаючи на надану стороною захисту автотехнічну експертизу, яка не береться до уваги, оскільки була проведена без постановлення ухвали суду.
За таких обставин, постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Нещерета О.С., який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя