Справа № 468/764/26
2/468/828/26

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
56101 Миколаївська область м. Баштанка вул. Полтавська 43

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
01.09.2026 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Муругова В.В., за участю секретаря судового засідання Зарванської Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу № 468/764/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.06.2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2003659 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 8000 грн строком на 360 днів з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 0,0010% річних.
24.12.2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу, за яким новий кредитор отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 
Крім того, 04.05.2025 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №7991552 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 10 000 грн строком на 360 днів з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 0,0010% річних.
24.11.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу, за яким новий кредитор отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 
Крім того, 06.08.2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №7491445 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 3200 грн строком кредитування на 30 днів з умовою сплати процентів в розмірі 0,9% в день.
23.12.2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу, за яким новий кредитор отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 
Заборгованість відповідача за кредитним договором №2003659 від 22.06.2025 року становить 28 672 грн, з яких 7992 грн – тіло кредиту, 11 680 грн – комісія за обслуговування, 9000 грн – пеня, штрафи.
Заборгованість відповідача за кредитним договором № 7991552 від 04.05.2025 року становить 25 700 грн, з яких 10 000 грн – тіло кредиту, 11 200 грн – комісія за обслуговування, 4500 грн – пеня, штрафи.
Заборгованість відповідача за кредитним договором №7491445 від 06.08.2025 року становить 10 464 грн, з яких 3200 грн – тіло кредиту, 9,28 грн – проценти, 6400 – пеня, 854,72 грн – комісія за видачу кредиту.
Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та процентів, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаними договорами в загальній сумі 64 836 грн. 
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3328 грн. 
В тексті позову позивач заявив про підтримання позову та розгляд справи за відсутності представника позивача.
Позов надійшов до суду 31.03.2026 року.
16.04.2026 року відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення, що вказує на відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. 
З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи.
Дослідивши наявні у справі матеріали (копію кредитного договору № 2003659 з додатками; копію підтвердження перерахування коштів за кредитним договором № 8825839; копію паспорту споживчого кредиту; копія відомості про зарахування та погашення за кредитним договором № 2003659; копію Договору факторингу № 24122025/2 від 24.12.2025; копію витягу з Реєстру боржників від 24.12.2025 до Договору факторингу № 24122025/2 від 24.12.2025; копію кредитного договору № 7991552 з додатками; копію паспорту споживчого кредиту; копію підтвердження перерахування коштів за кредитним договором № 7991552; копія відомості про зарахування та погашення за кредитним договором № 7991552; копію Договору факторингу № 24112025 від 24.11.2025; копію витягу з Реєстру боржників від 24.11.2025; копію кредитного договору № 7491445 з додатками; копію підтвердження перерахування коштів за кредитним договором № 7491445; копію розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7491445; копію Договору факторингу № 23122025/2 від 23.12.2025, копію витягу з Реєстру боржників від 23.12.2025), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В судовому засіданні встановлено, що 22.06.2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2003659 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 8000 грн строком на 360 днів з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 0,0010% річних.
24.12.2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу, за яким новий кредитор отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 
Крім того, 04.05.2025 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №7991552 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 10 000 грн строком на 360 днів з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 0,0010% річних.
24.11.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу, за яким новий кредитор отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 
Крім того, 06.08.2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №7491445 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 3200 грн строком кредитування на 30 днів з умовою сплати процентів в розмірі 0,9% в день.
23.12.2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу, за яким новий кредитор отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За такого укладення договору в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора прирівнюється до укладення договору в письмовій формі.
При цьому позивач надав відповідні докази укладення кредитором з відповідачем такого договору в електронній формі.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Позивач вказує, що заборгованість відповідача перед ним становить:
За кредитним договором №2003659 від 22.06.2025 року становить 28 672 грн, з яких 7992 грн – тіло кредиту, 11 680 грн – комісія за обслуговування, 9000 грн – пеня, штрафи;
За кредитним договором № 7991552 від 04.05.2025 року становить 25 700 грн, з яких 10 000 грн – тіло кредиту, 11 200 грн – комісія за обслуговування, 4500 грн – пеня, штрафи;
За кредитним договором №7491445 від 06.08.2025 року становить 10 464 грн, з яких 3200 грн – тіло кредиту, 9,28 грн – проценти, 6400 – пеня, 854,72 грн – комісія за видачу кредиту.
Натомість згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 
Згідно з ч.1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору) Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору) умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Кредитний договір №2003659 від 22.06.2025 року передбачав нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 14,60%, кредитний договір №7991552 від 04.05.2025 року передбачав нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 14%, проте не уточнював в чому полягає таке обслуговування а також систематичність запитів позичальника про надання відповідної інформації як підставу для нарахування вказаної комісії та передбачав нарахування такої комісії в незалежності від таких запитів. 

Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року №496/3134/19 банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. За змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
За такого, за будь-яких обставин нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості без уточнення систематичності запиту відповідної інформації споживачем є нікчемним як таке, що суперечить ч.1-2 ст. 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому відсутні підстави також і для стягнення комісії за вказаними договорами в загальній сумі 22 880 грн. 

Крім того, що стосується вимоги позивача про стягнення неустойки та пені за вказаними договорами в загальній сумі 19 900 грн, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Оскільки вказані вище кредитні договори в даній справі були укладені в травні-серпні 2025 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то вся нарахована за таким договором неустойка та передбачені ст. 625 ЦК України нарахування не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. 
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість:
За кредитним договором №2003659 від 22.06.2025 року становить 7992 грн, з яких 7992 грн – тіло кредиту;
За кредитним договором № 7991552 від 04.05.2025 року становить 10 000 грн, з яких 10 000 грн – тіло кредиту;
За кредитним договором №7491445 від 06.08.2025 року становить 4064 грн, з яких 3200 грн – тіло кредиту, 9,28 грн – проценти, 854,72 грн – комісія за видачу кредиту.
Загалом з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним вище договорами в сумі 22 056 грн.
Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволені судом на 34 %, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1131,52 грн. (3328 грн. х 34 %). 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в рахунок погашення заборгованості за договорами №2003659 від 22.06.2025 року, № 7991552 від 04.05.2025 року та № 7491445 від 06.08.2025 року 22 056 (двадцять дві тисячі п`ятдесят шість) гривень.
В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитними договорами в більшому розмірі – відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1131 (одну тисячу сто тридцять одну) гривню 52 копійки в рахунок відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: вул. Лісова, 2, м. Бровари, ідентифікаційний код 35625014);
Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).
Повне судове рішення складене 01.09.2026 року. 
суддя: