копія

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" липня 2026 р. Справа № 608/2588/24
Номер провадження2/608/899/2026
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Коломієць Н. З. 
з участю секретаря Смаглій О. Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу в загальному позовному провадженні за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,  
ВСТАНОВИВ:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі – ТОВ «Споживчий центр») звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач вказав, що між ТОВ «Споживчий кредит» та ОСОБА_1 01 лютого 2024 року було укладено Кредитний договір (оферти) № 01.02.2024-100000172. Відповідно до умов договору, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 15 000 гривень строком на 42 дні за фіксованою незмінною ставкою у розмірі 2 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Зобов`язання за Кредитним договором позивачем були виконані належним чином, проте, з другої сторони, відповідач ОСОБА_1 не виконав свої обов`язки, тому станом на 13 березня 2024 року виникла заборгованість в сумі 29 700,00 гривень, яка складається з: 15 000 гривень – заборгованість по тілу кредиту, 14 700,00 гривень – заборгованість по процентах. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. 
Відповідач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Оленюк А. А. в судове засідання не з`явилися. Адвокат Оленюк А. А. подав заяву про перегляд заочного рішення в даній справі та просить розгляд справи провести у відсутності сторони відповідача. У заяві про перегляд заочного рішення просить суд застосувати до кредитної заборгованості, яка виникла в ОСОБА_1 , Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки останній проходить військову службу, про що надав відповідні письмові докази.
Суд, ухвалює рішення без фіксування судового процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ТОВ «Споживчий кредит» та ОСОБА_1 01 лютого 2024 року було укладено Кредитний договір (оферти) № 01.02.2024-100000172. Відповідно до умов договору, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 15 000 гривень строком на 42 дні за фіксованою незмінною ставкою у розмірі 2 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Зобов`язання за Кредитним договором позивачем були виконані належним чином, проте, з другої сторони, відповідач ОСОБА_1 не виконав свої обов`язки, тому станом на 13 березня 2024 року виникла заборгованість в сумі 29 700,00 гривень, яка складається з: 15 000 гривень – заборгованість по тілу кредиту, 14 700,00 гривень – заборгованість по процентах.  
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Представник відповідача ОСОБА_2 не заперечує факт отримання кредитних коштів та обов`язок повернення основної суми боргу ОСОБА_1 , однак просив суд врахувати його статус військовослужбовця та зменшити судові витрати.
На підтвердження проходження військової служби надав військовий квиток серії НОМЕР_1 від 28.03.2023, де є відмітки про проходження військової служби в різних військових частинах; довідка №1927 від 13.12.2025 командира в/ч № НОМЕР_2 про те, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією.
Оцінюючи зазначені доводи та докази, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а також резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації не нараховуються та не сплачуються штрафні санкції, пеня, а також проценти за користування кредитом.
Зазначена норма є спеціальною нормою матеріального права, яка спрямована на забезпечення належного соціального та правового захисту осіб, що проходять військову службу та виконують конституційний обов`язок щодо захисту держави в умовах особливого періоду. Вказана норма має імперативний характер та підлягає обов`язковому застосуванню судами незалежно від умов укладеного між сторонами договору.
Суд звертає увагу, що звільнення військовослужбовців від сплати процентів та штрафних санкцій не ставиться законом у залежність від волевиявлення кредитора чи необхідності укладення додаткових угод між сторонами. Сам факт проходження особою військової служби у період дії особливого періоду є достатньою правовою підставою для застосування передбачених законом гарантій.
Таким чином, нарахування відповідачу процентів за користування кредитом, штрафних санкцій, пені та інших додаткових платежів у період проходження ним військової служби суперечить вимогам чинного законодавства та не може вважатися правомірним.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, який у своїх рішеннях зазначав, що положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є імперативними та підлягають застосуванню судами незалежно від умов кредитного договору.
Разом з тим суд зазначає, що наведені гарантії не звільняють позичальника від обов`язку повернення фактично отриманих кредитних коштів. Обов`язок повернення основної суми кредиту прямо передбачений статтею 1054 Цивільного кодексу України та зберігається за відповідачем як за позичальником.
Із матеріалів справи вбачається, що фактично отримана відповідачем сума кредитних коштів становила 15 000 грн, а тому саме в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами.
Натомість вимоги про стягнення процентів задоволенню не підлягають, оскільки такі нарахування здійснені всупереч прямій законодавчій забороні.
Крім того, суд враховує, що спірні правовідносини виникли у сфері споживчого кредитування, а тому при вирішенні спору підлягають врахуванню також принципи розумності, добросовісності та справедливості, передбачені цивільним законодавством України.
Враховуючи наведене у сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Споживчий центр» підлягає частковому задоволенню, а саме у частині стягнення основної суми заборгованості за кредитом як обґрунтований та підтверджений належними доказами, а у частині стягнення процентів - слід відмовити.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. 
Отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених вимог (50,50%), витрати зі сплати судового збору (платіжна інструкція № СЦ00017943 від 16.10.2024 АТ «ПУМБ») в сумі 1223,31 гривень (15 000,00 х 100:29 700,00=50,50%; 2422,40 х 50,50%:100=1223,31)
Керуючись ст. ст. 11, 509, 526, 530, 1048, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 76, 81, 89, 141, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833, вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032) до ОСОБА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833, вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032) заборгованість за кредитним договором № 01.02.2024-100000172 від 01.02.2024 станом на 13 березня 2024 року в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833, вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032) сплаченого судового збору в розмірі 1223 (одну тисячу двісті двадцять три) гривні 31 копійку. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з оригіналом
Суддя:/підпис/
Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/2588/24
Рішення набрало законної сили «  »    року.

Суддя: Н. З. Коломієць 

Копію рішення видано « »   р.

Секретар: