ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 669/147/26
Провадження № 33/820/526/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Дюг А.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Іванова А.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Іванова А.Б. на постанову судді Білогірського районного суду Хмельницької області від 27 травня 2026 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, особи з інвалідністю ІІІ-ї групи,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 665 грн 60 коп.
За постановою судді, 13 лютого 2026 року о 15 год 30 хв ОСОБА_1 на вулиці Залужна в селищі Ямпіль Шепетівського району Хмельницької області керував транспортним засобом марки «MERSEDES-BENZ 313», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (різкі зміни у поведінці, розширені зіниці, поведінка не відповідала дійсності, блідість обличчя). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.
Указаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Іванов А.Б. просив скасувати постанову судді Білогірського районного суду від 27 травня 2026 року, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Уважав, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права.
Звертав увагу на те, що сам протокол без належних та допустимих доказів не може бути підставою для встановлення винуватості особи у вчиненні правопорушення.
Захисник посилався на той факт, що зупинка водія ОСОБА_1 поліцейським була безпідставною та суперечить вимогам п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі, якщо водій порушив Правил дорожнього руху.
Тому наступна вимога працівників поліції щодо проходження огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння була незаконною.
Окрім того, саме обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Таких доказів працівниками поліції зібрано не було.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Іванова А.Б. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова судді має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Однак, суд першої інстанції в порушення цих вимог закону не вжив належних заходів, спрямованих на встановлення всіх фактичних обставин справи, що мають значення для її вирішення, що й призвело до прийняття помилкового рішення.
Так, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особою, яка керує транспортним засобом, від проходження встановленого законом медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто, у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з сукупності зібраних у справі доказів, а саме: відомостей з протоколу про адміністративне правопорушення, направлення на огляд, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозапису з місця події. Водночас, місцевий суд не дав належної правової оцінки жодному з них, що є неприпустимим.
Отже, такий висновок суду першої інстанції є необґрунтованим, сумнівним і передчасним, бо не узгоджується з наявними доказами та іншими фактичними обставинами справи.
Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 590526 від 13 лютого 2026 року зафіксовано місце та суть адміністративного правопорушення: 13 лютого 2026 року о 15 год 30 хв ОСОБА_1 на вулиці Залужна в селищі Ямпіль Шепетівського району Хмельницької області керував транспортним засобом марки «MERSEDES-BENZ 313», державний реєстраційний номер, НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (різкі зміни у поведінці, розширені зіниці, поведінка не відповідала дійсності, блідість обличчя). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.
У направленні на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 лютого 2026 року зазначено, що у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння, а саме: бліде обличчя, поведінка, що не відповідає реальності, розширені зіниці, водій ОСОБА_1 направляється для огляду до закладу охорони здоров`я Білогірська КНП БПЛ, але від проходження огляду він відмовився.
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, випливає, що огляд мав бути проведений у зв`язку з виявленими ознаками: розширені зіниці, бліде обличчя, однак ОСОБА_1 відмовився від огляду.
Із матеріалів справи слідує, що у працівників патрульної поліції виникла підозра стосовно того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, однак це твердження апеляційний суд уважає необ`єктивним та необґрунтованим з огляду на таке.
Місцевий суд при розгляді цієї категорії справ зобов`язаний був насамперед перевірити існування правових підстав у працівника поліції ініціювати проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, чого зроблено не було.
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до неї ознаками наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
У разі наявності підстав уважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з визначеними вище ознаками, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (пункт 12 розділу II цієї Інструкції).
Водночас зазначені ознаки наркотичного сп`яніння мають оціночний характер, не є суб`єктивними доказами стану сп`яніння та можуть бути зумовлені іншими факторами.
Із протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: різкі зміни у поведінці, розширені зіниці, поведінка, що не відповідає дійсності, блідність обличчя.
Однак, наведені ознаки, які встановила уповноважена особа поліції та зафіксувала їх в протоколі про адміністративне правопорушення, носять гіпотетичний характер з огляду на переглянутий відеозапис з місця події.
Аналіз відеозапису дає обґрунтовані підстави для сумніву щодо наявності в ОСОБА_1 за обставин, відображених на відеозаписі, таких ознак наркотичного сп`яніння, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд, як розширені зіниці очей, оскільки сам працівник поліції на відеозаписі зазначає явну ознаку перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, те, що у нього звужені зіниці очей.
Водночас працівник поліції ОСОБА_2 жодним чином цієї ознаки не перевірив.
Окрім того, ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими поводив себе послідовно, орієнтувався в часі та обстановці, чітко відповідав на їх запитання, емоційно висловлював свої заперечення, його поведінка та координація цілком відповідала обстановці події.
Симптоми, які були виявлені уповноваженою особою інспектором ОСОБА_2 як ознаки наркотичного сп`яніння, озвучені ним на відеозаписі, встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення, направленні на медичний огляд водія та в акті огляду на стан сп`яніння відрізняються між собою, тобто вищевказані дії поліцейського свідчать про формальний характер проведення огляду та ставлять під сумнів наявність визначених законом підстав для його проведення.
Апеляційним судом інспектор Осецький С.А. викликався в судове засідання для об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, перевірки доводів поданої апеляційної скарги, однак останній у судове засідання не прибув, причини свого нез`явлення не повідомив.
Суд першої інстанції не надав жодної оцінки достовірності та об`єктивності ознак сп`яніння, які слугували підставою для направлення водія на огляд, не перевірив, чи підтверджуються вони доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема, відеозаписом, поведінкою водія, результатами первинного огляду, іншими обставинами справи.
Сам по собі факт складання відповідного направлення водія на проведення огляду, в якому вписані ознаки наркотичного сп`яніння, не може бути достатньою правовою підставою для узаконення такого огляду.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Окрім цього, слід зазначити, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено, на думку працівника поліції, через те, що водій не був пристебнутий ременем безпеки.
Разом із тим, доказів того, що ОСОБА_1 не був пристебнутий ременем безпеки немає, також за даним фактом працівниками поліції не виносилася постанова.
Тому така обставина не була доведена, а відповідно зупинка водія ОСОБА_1 працівником поліції була безпідставною та суперечила вимогам п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», працівник поліції може зупинити транспортний засіб у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
На вимогу працівника поліції пред`явити документи ОСОБА_1 емоційно повідомляв, що він не поважає працівників патрульної поліції, бо вони поводять себе незаконно та зловживають своїм посадовим становищем.
Саме у зв`язку з озвученою позицією ОСОБА_1 і поступила незаконна, необґрунтована вимога працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та є належними, допустимими, достатніми та такими, які у своїй сукупності, поза розумним сумнівом підтверджують його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Проаналізувавши зібрані докази та обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що переконливих доказів ухилення або відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння матеріали справи та відеозапис не містять.
Ураховуючи викладене, слід констатувати, що сам огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 проведений з порушенням вимог, установлених ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є передчасним, необґрунтованим та таким, що ґрунтується тільки на припущеннях.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.
У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що суд відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, який, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність поза будь-яким розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відтак, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника Іванова А.Б. задовольнити.
Постанову судді Білогірського районного суду Хмельницької області від 27 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП  ОСОБА_1  закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Матущак М.С.