ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2026  м.Дніпро Справа № 904/4751/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),
суддів: Чус О.В., Кощеєв І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2025 (суддя Дупляк С.А.) у справі № 904/4751/25
за позовом: Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Електрична, будинок 1; ідентифікаційний код юридичної особи 00130850)
до відповідача: Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49619, Дніпропетровська область, місто Дніпро, пр. Яворницького Дмитра, будинок 21-А; ідентифікаційний код юридичної особи 43315529)
про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою від 30.07.2025 за вих. №7656/32 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення 2 128,11 грн, з яких: 1 779,03 грн заборгованості за встановлення вузла комерційного обліку, 59,24 грн трьох процентів річних, 289,84 грн інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради №537 від 13.11.2019 відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" затверджено розміри внесків за встановлення вузлів комерційного обліку теплової енергії для АТ «Криворізька теплоцентраль», зокрема будинку №35 по вул. Ватутіна (після перейменування Федора Караманиць) у розмірі 83 614,20 грн. Враховуючи, що у будинку знаходиться 47 квартир (приміщень), сума, яка підлягає сплаті кожним приміщенням, становить 1 779,03 грн. Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12.03.2008 №233 приміщення у зазначеному будинку передано в оперативне управління та на балансовий облік Головному управлінню юстиції у Дніпропетровській області, правонаступником якого є відповідач. Позивач є теплопостачальною організацією, що обслуговує відповідача та надає до його приміщення теплову енергію, між сторонами діють договори про закупівлю теплової енергії. Відповідач свої зобов`язання в частині своєчасної та повної оплати за послуги з встановлення вузла комерційного обліку не виконав.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2025 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49619, Дніпропетровська область, місто Дніпро, пр. Яворницького Дмитра, будинок 21-А; ідентифікаційний код 43315529) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Електрична, будинок 1; ідентифікаційний код 00130850) 1 779,03 грн заборгованості за встановлення вузла комерційного обліку, 59,24 грн трьох процентів річних, 289,84 грн інфляційних втрат, 3 028,00 грн судового збору.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» усі будівлі, у яких здійснюється постачання теплової енергії, підлягають обов`язковому оснащенню вузлами комерційного обліку. Витрати на встановлення таких вузлів покладаються на споживачів відповідно до Методики визначення розміру внесків, затвердженої наказом Мінрегіону №129 від 05.06.2018, а розмір внесків затверджується органом місцевого самоврядування. Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради від 13.11.2019 №537 затверджено розміри внесків для будинку №35 по вул. Ф. Караманиць у розмірі 83 614,20 грн, що з розрахунку на одне приміщення становить 1 779,03 грн. Суд встановив, що відповідач користується приміщенням у зазначеному будинку, у яке позивач постачає теплову енергію, що підтверджується чинними договорами, а отже відповідач є споживачем у розумінні Закону №2119-VIII та несе обов`язок зі сплати внеску за встановлення вузла комерційного обліку. Посилання відповідача на відсутність окремого договору про встановлення вузла комерційного обліку суд визнав безпідставними, оскільки встановлення вузла є виконанням вимог закону, а не договірною ініціативою сторін. Доводи відповідача про неможливість оплати через органи Казначейства суд відхилив, зазначивши, що порядок реєстрації бюджетних зобов`язань регулює процедуру фінансування, але не впливає на обов`язок споживача оплатити надану послугу. Посилання відповідача на постанову КМУ №206 від 05.03.2022 суд також визнав помилковим, оскільки зазначена постанова поширюється на населення та окремі юридичні особи, які розміщують внутрішньо переміщених осіб і не отримують компенсації, а відповідач не належить до такої категорії. Суд перевірив розрахунки трьох процентів річних та інфляційних втрат, визнав їх арифметично та методологічно правильними і задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - апелянт) подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2025 у справі №904/4751/25, в якій просить скасувати зазначене рішення в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» відмовити в повному обсязі, а судові витрати покласти на позивача.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права, суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи по суті спору, а тому рішення є незаконним та необґрунтованим і підлягає скасуванню.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що відповідно до Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12.03.2008 №233 приміщення у будинку №35 по вул. Ватутіна (після перейменування Федора Караманиць) було передано в оперативне управління та на балансовий облік Головному управлінню юстиції у Дніпропетровській області. З моменту забудови зазначеного будинку в ньому було спеціально вбудоване нежитлове приміщення для відділу реєстрації актів громадського стану, яке згодом було передано у користування структурним підрозділам Міністерства юстиції України. Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі є юридичною особою (код ЄДРПОУ 33355958), фінансується за рахунок Державного бюджету України через Центральну бухгалтерію Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) і не є членом ОСББ «КР ВАТУТІНА 35».
Скаржник наголошує, що між Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) і в подальшому Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) та АТ «Криворізька теплоцентраль» не укладався договір щодо встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії в нежитловому приміщенні за адресою: вул. Федора Караманиць, буд. 35, м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Відповідні акти виконаних робіт та рахунки щодо встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії на адресу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не надходили. Як наслідок, у апелянта відсутні підстави для визнання заборгованості перед АТ «Криворізька теплоцентраль» за встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії та її сплати, оскільки відсутні договірні зобов`язання й тому відсутній предмет спору.
Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) також зазначає, що відповідно до Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 №309, реєстрація бюджетних зобов`язань (договорів) проводиться органами Державної казначейської служби протягом 7 робочих днів з дати, зазначеної у звіті до договору про закупівлю. За відсутності укладеного та зареєстрованого в Казначействі договору відповідач позбавлений можливості здійснити оплату.
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції не врахував, що між позивачем та відповідачем були укладені виключно договори про закупівлю теплової енергії (договори №1287 від 25.04.2019, від 30.07.2020, від 18.05.2021, типові індивідуальні договори від 15.12.2022, від 04.10.2023, від 02.07.2024), предметом яких є постачання пари та гарячої води (теплопостачання), а не встановлення вузла комерційного обліку. Жоден із зазначених договорів не містить зобов`язань відповідача щодо оплати за встановлення вузла комерційного обліку.
Скаржник також зазначає, що до претензії позивача від 15.08.2023 №6425/30 не було додано доказів, що підтверджують обставини, визначені у претензії, розрахунку претензії, документів, що підтверджують вимоги позивача, та доказів повноваження особи, що підписала претензію, що суперечить вимогам ч. ч. 3, 4 ст. 222 ГК України. До того ж термін, зазначений позивачем для надання відповіді на претензію, суперечить ч. 6 ст. 222 ГК України.
Апелянт посилається на те, що відповідно до Порядку здійснення казначейських платежів в умовах воєнного стану Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) позбавлене можливості оплатити будь-які послуги без урахування ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунка поза черговістю, встановленою зазначеним Порядком, оскільки оплата за встановлення вузла комерційного обліку не належить до першочергових видатків.
Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) категорично заперечує та не визнає їх нарахування, оскільки між позивачем і відповідачем не був укладений договір щодо встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії, відповідні акти виконаних робіт та рахунки на адресу відповідача не надходили, а відтак відсутні підстави виникнення зобов`язання, прострочення якого могло б бути підставою для нарахування інфляційних втрат та 3% річних. Апелянт також вважає, що позивач, відмовляючись укласти договір на встановлення вузла комерційного обліку, незважаючи на те, що це є його обов`язком згідно з чинним законодавством, може нести відповідальність за порушення своїх функцій та невиконання вимог закону.
Скаржник посилається на практику Верховного Суду щодо стандарту доказування «вірогідності доказів» (постанови від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц), а також на практику ЄСПЛ (рішення від 19.12.1997 у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain", рішення від 23.08.2016 у справі "J.K. AND OTHERS v. SWEDEN", рішення від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України"), зазначаючи, що позивач не надав достатніх та вірогідних доказів на підтвердження існування зобов`язання відповідача щодо оплати за встановлення вузла комерційного обліку.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, посилаючись на наступне:
АТ «Криворізька теплоцентраль» вважає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2025 по справі №904/4751/25 є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи, прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Позивач зазначає, що відповідно до Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12.03.2008 №233 приміщення площею 292,3 кв.м у будинку №35 по вул. Ватутіна (після перейменування Федора Караманиць) передано в оперативне управління та на балансовий облік Головному управлінню юстиції у Дніпропетровській області, правонаступником якого є відповідач. Згідно з п. 19 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ №830, комерційний облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» забороняється приєднання будівель до зовнішніх інженерних мереж без оснащення їх вузлами комерційного обліку, а згідно з ч. 6 ст. 3 цього Закону витрати на оснащення будівлі вузлами комерційного обліку відшкодовуються споживачами шляхом сплати внесків за встановлення вузла комерційного обліку.
Позивач посилається на Методику №129, відповідно до якої розміри внесків затверджуються органами місцевого самоврядування, а споживачі сплачують виконавцю відповідної комунальної послуги внески за встановлення вузлів комерційного обліку, встановлені рішенням місцевого самоврядування для відповідної будівлі. Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 13.11.2019 №537 затверджено розмір внеску для будинку №35 у розмірі 83 614,20 грн, що з розрахунку на одне приміщення становить 1 779,03 грн.
Позивач зазначає, що АТ «Криворізька теплоцентраль» на своєму офіційному сайті оголосило повідомлення про перелік затверджених проектів встановлення комерційних вузлів обліку, а також 22.05.2019 у виданні «Домашняя газета» проінформувало споживачів про намір здійснити оснащення вузлами комерційного обліку будинків, зокрема будинку №35. Співвласники будинку провели збори, за результатами яких прийнято рішення про надання згоди на встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії, відповідальною особою за збереження і цілісність вузла визначено Діденка О.І. 10.06.2019 за актом приймання-передачі вузол обліку теплової енергії Ергомера-125 вартістю 83 614,20 грн передано та прийнято. Вузол встановлено та введено в експлуатацію, що підтверджується актом введення в експлуатацію від 02.04.2019 та актом технічного огляду від 31.08.2022.
Позивач наголошує, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідач користується приміщенням, у яке позивач постачає теплову енергію, що підтверджується чинними договорами про закупівлю теплової енергії, а отже відповідач є споживачем у розумінні Закону №2119-VIII та несе обов`язок зі сплати внеску за встановлення вузла комерційного обліку. Також судом першої інстанції вірно зазначено, що посилання відповідача на постанову КМУ №206 від 05.03.2022 є помилковим, оскільки зазначена постанова поширюється на населення та окремі юридичні особи, які розміщують внутрішньо переміщених осіб і не отримують компенсації, а відповідач не належить до такої категорії.
АТ «Криворізька теплоцентраль» вважає, що судом першої інстанції досліджено та враховано всі фактичні дані та обставини і на підставі цього прийнято законне та обґрунтоване рішення, а апеляційна скарга є необґрунтованою, немотивованою та такою, що не підлягає задоволенню. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:
Згідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи від 11.11.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2025 витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи № 904/4751/25.
Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2025 у справі № 904/4751/25 для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
16.12.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через "Електронний суд" від представника Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль"надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:
З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що: відповідно до Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12.03.2008 №233 приміщення площею 292,3 кв.м у будинку №35 по вул. Ватутіна (після перейменування Федора Караманиць) у м. Кривому Розі передано в оперативне управління та на балансовий облік Головному управлінню юстиції у Дніпропетровській області; відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 №870 територіальні органи Міністерства юстиції ліквідовані та утворені міжрегіональні управління Міністерства юстиції, які є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції України, зокрема утворене Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро); відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 22.09.2022 №4011/5 реорганізовано Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) шляхом його приєднання до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); АТ «Криворізька теплоцентраль» є теплопостачальною організацією, що обслуговує відповідача та надає до його приміщення теплову енергію, між сторонами діють договори про закупівлю теплової енергії; рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 13.11.2019 №537 затверджено розміри внесків за встановлення вузлів комерційного обліку теплової енергії для АТ «Криворізька теплоцентраль», зокрема будинку АДРЕСА_1 ) у розмірі 83 614,20 грн; у будинку №35 знаходиться 47 квартир (приміщень), сума, яка підлягає сплаті кожним приміщенням, становить 1 779,03 грн; 22.05.2019 АТ «Криворізька теплоцентраль» проінформувало споживачів про намір здійснити оснащення вузлами комерційного обліку будинків, зокрема будинку №35; співвласники будинку провели збори, за результатами яких прийнято рішення про надання згоди на встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії; 10.06.2019 за актом приймання-передачі вузол обліку теплової енергії Ергомера-125 вартістю 83 614,20 грн передано та прийнято; в будинку №35 встановлено та введено в експлуатацію комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом введення в експлуатацію від 02.04.2019 та актом технічного огляду від 31.08.2022; позивач надсилав на адресу відповідача рахунки-фактури за встановлення вузла комерційного обліку на загальну суму 1 779,03 грн та претензію, яку відповідач отримав 22.08.2023.
Колегія суддів встановила наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини: 
Порядок оснащення будівель вузлами комерційного обліку та сплату внесків за встановлення вузлів комерційного обліку визначено Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22.06.2017 № 2119-VIII.
Згідно із частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі Закон №2119-VIII) оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил згідно із Порядком оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затв. наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №206 від 09.08.2018. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг. Забороняється приєднання житлових і нежитлових будівель до зовнішніх інженерних мереж без оснащення таких будівель вузлами комерційного обліку відповідних комунальних послуг відповідно до вимог цього Закону. Такими вузлами обліку обладнуються усі вводи зовнішніх інженерних мереж у будівлі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з пунктом 13 Порядку оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнання інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 09.08.2018 № 206, вузлами комерційного обліку обладнуються усі вводи зовнішніх інженерних мереж у житлових та нежитлових будівлях. Вузол комерційного обліку встановлюється на стороні споживача на межі майнової належності у точці приєднання (вводу) до зовнішніх інженерних мереж відповідних внутрішньобудинкових інженерних / систем будівлі, а в разі неможливості встановлення - в іншому місці якомога ближче до точки / приєднання.
Статтею 1 Закону, зокрема визначено: вузол комерційного обліку вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом.
Пунктом 2 статті 3 Закону забороняється приєднання житлових і нежитлових будівель до зовнішніх інженерних мереж без оснащення таких будівель вузлами комерційного обліку відповідних комунальних послуг відповідно до вимог цього Закону.
Такими вузлами обліку обладнуються усі вводи зовнішніх інженерних мереж у будівлі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Аналіз вказаних положень свідчить про імперативність обов`язкового оснащення будівель вузлами комерційного обліку, оскільки законом встановлено заборону приєднання будівель до зовнішніх інженерних мереж без їх наявності. Вказана стаття Закону №2119-VIII не передбачає дискреції для суб`єктів господарювання чи споживачів, а також установлює загальне правило, відповідно до якого всі вводи зовнішніх інженерних мереж у будівлю мають бути обладнані вузлами обліку, за винятком прямо визначених законом випадків. Відсутність таких вузлів суперечить прямій вимозі закону та виключає правомірність приєднання і споживання відповідної комунальної послуги без комерційного обліку.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення будівель вузлами комерційного обліку є обов`язковим, а витрати на таке оснащення відшкодовуються споживачами шляхом сплати внесків за встановлення вузлів комерційного обліку (частина шоста статті 3 Закону).
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Обов`язок споживача щодо участі у відшкодуванні витрат на встановлення вузла комерційного обліку прямо передбачений положеннями статті 3 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання". При цьому виникнення такого обов`язку не залежить від укладення окремого договору між оператором зовнішніх інженерних мереж та споживачем, оскільки відповідні правовідносини врегульовані спеціальним законом
З огляду на наведене, посилання апелянта на те, що між сторонами не укладався окремий договір щодо встановлення вузла комерційного обліку, не спростовує існування у нього обов`язку зі сплати встановленого законом внеску.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач є користувачем нежитлового приміщення у будинку №35 по вул. Федора Караманиць у місті Кривому Розі, до якого позивач здійснює постачання теплової енергії. Вказана обставина підтверджується наявними у матеріалах справи договорами про закупівлю теплової енергії та не заперечується учасниками справи.
Відповідно до положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі, будівлі яких оснащуються вузлами комерційного обліку, зобов`язані брати участь у відшкодуванні витрат на їх встановлення шляхом сплати внесків у розмірі, визначеному органом місцевого самоврядування.
Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради від 13.11.2019 №537 затверджено розмір внеску за встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії для будинку №35 по вул. Федора Караманиць у сумі 83 614,20 грн. Враховуючи кількість приміщень у будинку, розмір внеску, що припадає на одне приміщення, становить 1 779,03 грн.
Доводи апелянта про неможливість здійснення оплати у зв`язку з особливостями бюджетного фінансування та порядком проведення казначейських платежів також не можуть бути підставою для звільнення від виконання грошового зобов`язання.
Посилання відповідача - суб`єкта владних повноважень - на відсутність бюджетних асигнувань та неможливість проведення платежів через органи Державної казначейської служби України не спростовує обов`язку виконання грошового зобов`язання.
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД проти України" (заява №70297/01) зазначив, що відсутність у державного органу чи підприємства необхідних коштів не може бути виправданням невиконання майнових зобов`язань, оскільки держава несе відповідальність за належну організацію виконання таких зобов`язань.
Таким чином, відповідач, отримуючи послугу з постачання теплової енергії та користуючись приміщенням у будівлі, оснащеній вузлом комерційного обліку, зобов`язаний компенсувати передбачений законодавством внесок за його встановлення.
Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Щодо прострочення виконання зобов`язання позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 289,84 грн та 3% річних - 59,24 грн на суму заборгованості за встановлення вузла комерційного обліку у розмірі 1779,03 грн. за загальний період прострочення з 08.06.2024 по 30.07.2025 року.
Колегія суддів, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, доходить висновку, що суд першої інстанції вірно задовільнив позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 59,24 грн та інфляційних втрат у розмірі 289,84 грн.
Щодо посилань апелянта на практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини стосовно стандарту доказування «вірогідності доказів», колегія суддів зазначає наступне.
Дійсно, відповідно до усталеної практики Верховного Суду, зокрема викладеної у постановах від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, у господарському процесі застосовується стандарт доказування «вірогідності доказів», відповідно до якого суд має оцінити докази з урахуванням їх достатності, належності та взаємного зв`язку.
Водночас саме по собі посилання на зазначений стандарт доказування не свідчить про відсутність у позивача доказів на підтвердження заявлених вимог.
Колегія суддів зауважує, що у даній справі наявність у відповідача обов`язку зі сплати внеску за встановлення вузла комерційного обліку підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, а саме: рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради від 13.11.2019 №537 про затвердження розміру внесків за встановлення вузлів комерційного обліку; документами щодо встановлення та введення в експлуатацію вузла комерційного обліку теплової енергії у відповідному будинку; доказами користування відповідачем приміщенням у зазначеній будівлі; наявністю договірних відносин між сторонами щодо постачання теплової енергії тощо.
Посилання апелянта на практику Європейського суду з прав людини у справах «Brualla Gomez de La Torre v. Spain», «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN», «Бендерський проти України» не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки зазначені рішення стосуються загальних підходів до оцінки доказів та принципів судового розгляду, однак не змінюють правил розподілу доказового тягаря та не звільняють відповідача від обов`язку спростувати встановлені у справі обставини.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів виснує, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2025 у справі № 904/4751/25 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3 633,60 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2025 у справі № 904/4751/25 – залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2025 у справі № 904/4751/25 – залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 633,60 грн. покласти на Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус