Справа №345/4287/26 
Провадження № 2/345/2960/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е
31.08.2026 м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Миговича О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ТзОВ «ФК «Форінт» про звільнення з арешту нерухомого майна, 
В С Т А Н О В И В
Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив звільнити з під арешту усе нерухоме майно, яке йому належить та виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо нього накладеного у виконавчому провадженні ВП№550955846.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківській області від 15.01.2010 по справі №2-75/2010р. стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в користь відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по кредитному договору № 010/14-20/691-1 від 18.08.2006 року в розмірі 2 776 673,17 грн., в тому числі, за рахунок заставленого майна - нежитлової будівлі в цілому загальною площею 2366,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та транспортного засобу марки DAF 95 XF, 1999 року випуску, реєстраційний номер № НОМЕР_1 та судові витрати по справі в розмірі 1820 грн., а всього 2778 493,17 грн. 28.01.2010 Калуським міськрайонним судом видано виконавчий лист №2-75/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" 2778493.17 грн. боргу за яким відкрито виконавче провадження ВП №19763971.
Позивач зазначає, що Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.12.2010 у справі №6-150/2010 визнано мирову угоду у виконавчому провадженні №19763971 по виконанню виконавчого листа виданого 28.01.2010 року Калуським міськрайонним судом на виконання рішення суду від 15.01.2010 року у цивільній справі №2-75/2010 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.07.2017 у справі №2-75/10 постановлено видати ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» дублікат виконавчого листа №2-75, який виданий Калуським міськрайонним судом 28.01.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 2776 673.17 грн. в тому числі за рахунок заставного майна та судових витрат по справі в розмірі 1820,00 грн., а всього 2 778 493,17 грн. у справі №2-75 за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в солідарному порядку.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.10.2017 у справі №2-75/10 постановлено видати ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» дублікат виконавчого листа №2-75, який виданий Калуським міськрайонним судом 28.01.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 2776 673.17 грн. в тому числі за рахунок заставного майна та судових витрат по справі в розмірі 1820,00 грн., а всього 2 778 493,17 грн. у справі №2-75 за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в солідарному порядку.
09.08.2017 Калуським міськрайонним судом видано виконавчий лист №2-75/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 2778493,17 грн. боргу за яким відкрито виконавче провадження ВП №55095846.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.10.2017 у справі №2-75/10 постановлено замінити стягувача за виконавчими листами №2-75 виданим 28.01.2010 та 09.08.2017 на виконання рішення від 15.01.2010 по справі № 2-75/2010, а саме: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», де боржником ОСОБА_1 .
Ухвалюю Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2022 у справі №2-75/10 у задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа відмовлено. Вказана ухвала набрала законної сили згідно постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 13.04.2022.
Позивач стверджує, що в 2025 році маючи на меті відчужити належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, дізнався, що перебуває в Єдиному реєстрі боржників Міністерства юстиції України номер виконавчого провадження 55095846, категорія стягнення коштів.
Згідно листа головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночко В. від 01.12.2025 за №03.1.23/12996, у відділі перебувало виконавче провадження ВП №55095846 з виконання виконавчого листа №2-75/10 виданого Калуським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 2778493,17 грн. боргу. 22.11.2018 державним виконавцем відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», проте не вирішено питання про виключення з інформації з Єдиного реєстру боржників.
Позивач 29.01.2026 подавав заяву до відповідача, в якій просив вжити заходів для зняття арешту з належного йому майна, накладеного в межах виконавчого провадження ВП №55095846.
Листом від 27.02.2026 відповідачем повідомлено, що ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», визначено чіткий перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини серед яких відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна позивача, тому, арешт майна може бути знятий тільки за рішенням суду 
В подальшому на його звернення від 21.05.2026, відповідач листом від 25.05.2026 повідомив про те, що арешт на його майно в межах виконавчого провадження ВП №55095846 не накладався. Водночас, зазначено про те, що відомості до Єдиного реєстру боржників внесено згідно ВП №55095846.
Отже, зважаючи на усе вищевикладене, у зв`язку з неможливістю стягувача повторно пред`явити виконавчий документ до виконання, враховуючи строки такого пред`явлення, відомості про нього, як боржника У ВП №55095846 в Єдиному реєстрі боржників, перешкоджають реалізувати майнові права щодо належного на праві приватної власності майна.
Таким чином просив звільнити з під арешту усе нерухоме майно, яке йому належить та виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо нього накладеного у виконавчому провадженні ВП№550955846.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.07.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішенопроводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався.
Окрім того третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ТзОВ «ФК «Форінт» пояснення щодо позовної заяви не направляла.
У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, про можливість розгляду справи. 
Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківській області від 15.01.2010 по справі №2-75/2010р. стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в користь відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по кредитному договору № 010/14-20/691-1 від 18.08.2006 року в розмірі 2 776 673,17 грн., в тому числі, за рахунок заставленого майна - нежитлової будівлі в цілому загальною площею 2366,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та транспортного засобу марки DAF 95 XF, 1999 року випуску, реєстраційний номер № НОМЕР_1 та судові витрати по справі в розмірі 1820 грн., а всього 2778 493,17 грн. 28.01.2010 Калуським міськрайонним судом видано виконавчий лист №2-75/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" 2778493.17 грн. боргу за яким відкрито виконавче провадження ВП №19763971 (а.с.14-16).
Відповідно до Ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.12.2010 у справі №6-150/2010 визнано мирову угоду у виконавчому провадженні №19763971 по виконанню виконавчого листа виданого 28.01.2010 року Калуським міськрайонним судом на виконання рішення суду від 15.01.2010 року у цивільній справі №2-75/2010 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту (а.с.17-19).
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.07.2017 у справі №2-75/10 постановлено видати ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» дублікат виконавчого листа №2-75, який виданий Калуським міськрайонним судом 28.01.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 2776 673.17 грн. в тому числі за рахунок заставного майна та судових витрат по справі в розмірі 1820,00 грн., а всього 2 778 493,17 грн. у справі №2-75 за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в солідарному порядку (а.с.20-21).
Згідно Ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.10.2017 у справі №2-75/10 постановлено видати ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» дублікат виконавчого листа №2-75, який виданий Калуським міськрайонним судом 28.01.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 2776 673.17 грн. в тому числі за рахунок заставного майна та судових витрат по справі в розмірі 1820,00 грн., а всього 2 778 493,17 грн. у справі №2-75 за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в солідарному порядку (а.с.22-23).
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.07.2018 у справі №2-75/10 постановлено замінити стягувача за виконавчими листами №2-75 виданим 28.01.2010 та 09.08.2017 на виконання рішення від 15.01.2010 по справі № 2-75/2010, а саме: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», де боржником ОСОБА_1 (а.с.24-29).
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2022 у справі №2-75/10 у задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа відмовлено (а.с.32-37).
Згідно постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 13.04.2022, Ухвала Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2022 залишена без змін (а.с.38).
Згідно листа головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночко В. від 01.12.2025 за №03.1.23/12996, у відділі перебувало виконавче провадження ВП №55095846 з виконання виконавчого листа №2-75/10 виданого Калуським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 2778493,17 грн. боргу. 22.11.2018 державним виконавцем відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.39,42).
Листом Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №03.1-23/1992 від 27.02.2026 повідомлено, що ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», визначено чіткий перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини серед яких відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна позивача, тому, арешт майна може бути знятий тільки за рішенням суду (а.с.43-44) 
Листом Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №02.1-23/5148 від 25.05.2026 повідомив позивача про те, що арешт на його майно в межах виконавчого провадження ВП №55095846 не накладався. Водночас, зазначено про те, що відомості до Єдиного реєстру боржників внесено згідно ВП №55095846 (а.с.45-46).
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, з єдиним обмеженням, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Статтею 316 ЦК України передбачено, що право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 386 ЦПК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Підстави та порядок зняття арешту при виконанні рішень суду визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1404-VIII).
Згідно частин першої, другої статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Положеннями ч.ч. 4, 5 цієї статті передбачено, підстави для зняття державним виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Згідно ч. 4, ч.5 ст. 59 Закону № 1404-VIII, державний виконавець не має підстав самостійно зняти арешт з майна, який накладений за постановою ДВС, так у відділі перебувало виконавче провадження ВП №55095846 з виконання виконавчого листа №2-75/10 виданого Калуським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 2778493,17 грн. боргу. Проте 22.11.2018 державним виконавцем відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Зі змісту наведених вище норм вбачається, що мета застосування процедури арешту майна боржника, для забезпечення реального виконання виконавчого документу. Тобто, існування арешту накладеного державним виконавцем дозволяє йому ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. Таким чином, існування арешту майна, накладеного державним виконавцем має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження.
У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном».
Як було встановлено судом, Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2022 у справі №2-75/10 у задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа відмовлено. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13.04.2022, Ухвала Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2022 залишена без змін.
Наведені обставини свідчать, про відсутність правових підстав у відділу ДВС зберігати накладений ним арешт на майно, окрім того, існування арешту майна порушує саму мету застосування відповідної процедури. Так, наразі, механізм забезпечення виконання рішення існує, проте провадження в рамках якого його було застосовано, відсутнє.
За приписами статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404- VІІІ Єдиний реєстр боржників це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Єдиний реєстр боржників містить такі відомості: 1) прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника юридичної особи; 2) найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ; 3) найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця; 4) номер виконавчого провадження; 5) категорія стягнення (аліменти, штраф тощо).
Відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1,3,11 частини першої ст. 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
Аналогічні норми передбачені Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 (далі - Положення № 2432/5), відповідно до п. 2 розділу І якого, Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Пунктом 24 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, передбачено, що за виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.
Зазначена постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у випадках зазначених в абз. 3-6 п. 24 розділу ІІІ Інструкції:
3) при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена);
4) після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено;
5) після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає);
6) відомості про боржника підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення.
Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.
Судом встановлено, що виконавче провадження № 55095846 завершено шляхом повернення виконавчого документа стягувачу 22.11.2018 року.
Таким чином, заходи примусового виконання рішення суду припинені, виконавче провадження фактично закінчене, а підстави для подальшого перебування відомостей у Єдиному реєстрі боржників відсутні. Разом з тим відомості про боржника продовжують міститися в Єдиному реєстрі боржників.
Суд враховує, що наявність таких відомостей унеможливлює реалізацію позивачем свого права володіння, користування та розпорядженням майном.
Суд зазначає, що відповідно до принципу ефективного захисту права, закріпленого у статті 16 ЦК України та статті 55 Конституції України, спосіб захисту має забезпечувати реальне поновлення порушеного права, а не бути формальним.
За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше перебування відомостей про ОСОБА_1 у Єдиному реєстрі боржників не відповідає меті ведення такого реєстру, оскільки виконавче провадження завершено, а виконавчий лист повернено.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В
Позов задоволити.
Звільнити з під арешту усе нерухоме майно яке належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 в межах виконавчого провадження ВП №55095846 з виконання виконавчого листа №2-75/10 виданого Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області.
Виключити відомості про ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 як боржника у виконавчому провадженні № 55095846з Єдиного реєстру боржників.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя