СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2026 року Справа № 480/1604/26
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1604/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо оголошення його в розшук;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомити Національну поліцію про відсутність підстав для адміністративного його затримання та доставлення.
Свої вимоги мотивує тим, що у військово-обліковому документі, сформованому в мобільному застосунку "Резерв+", відображено відомості про порушення ним правил військового обліку. Водночас протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього не складався та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не виносилася, у зв`язку із чим позивач вважає внесення таких відомостей до Реєстру протиправним.
Ухвалою суду від 13.03.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
На підставі Указу Президента України "Про призначення судді" № 394/2026 від 19.05.2026 та наказу в.о. голови Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 № 24-ОС "Про відрахування зі штату суду ОСОБА_2 у зв`язку з призначенням на посаду судді Восьмого апеляційного адміністративного суду", на підставі розпорядження керівника апарату № 3199 від 03.06.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справ № 480/1604/26.
Справа розподілена автоматизованою системою документообігу суду судді Шаповалу М.М., який своєю ухвалою від 04.06.2026 прийняв справу до свого провадження.
Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив. 
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, встановив такі обставини.
Позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У військово-обліковому документі, сформованому 10.03.2026 у мобільному застосунку "Резерв+", міститься позначка "Порушення правил військового обліку", а також зазначено причину звернення до Національної поліції: "Не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК" і дату звернення 03.03.2026.
Вважаючи звернення до органів поліції з цих підстав притиправним, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини десятої статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проходження медичного огляду, проходити медичний огляд у встановлених законом випадках та виконувати правила військового обліку.
Частиною третьою статті 38 Закону № 2232-XII передбачено, що органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані за зверненнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки доставити до таких центрів осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Аналогічні повноваження органів Національної поліції передбачені частиною п`ятою статті 24 Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до якої за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки органи та підрозділи, що входять до системи поліції, здійснюють адміністративне затримання та доставлення до цих центрів призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП.
Механізм реалізації наведених повноважень визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487.
Абзацом третім пункту 56 Порядку № 1487 передбачено, що органи Національної поліції за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яке надсилається шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою Міністерства внутрішніх справ України і містить, зокрема, підставу звернення, здійснюють адміністративне затримання та доставлення осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП.
Водночас пунктом 79 Порядку № 1487 передбачено право районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки звертатися в установленому законом порядку до органів Національної поліції у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення для доставлення відповідної особи з метою складення такого протоколу.
Отже, законодавством передбачений механізм, за якого звернення територіального центру комплектування та соціальної підтримки до органів Національної поліції може передувати складенню протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Тому доводи позивача про те, що на момент звернення відповідача до Національної поліції стосовно нього не було складено протоколу про адміністративне правопорушення та не винесено постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, самі по собі не свідчать про протиправність такого звернення.
Навпаки, передбачена Порядком № 1487 процедура доставлення особи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки спрямована, зокрема, на забезпечення можливості складення протоколу про адміністративне правопорушення у випадку, коли скласти його без участі такої особи неможливо.
При цьому складення протоколу та винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності є окремими стадіями провадження у справі про адміністративне правопорушення та не є обов`язковими передумовами для направлення відповідного звернення до органів Національної поліції.
Суд також враховує, що чинне законодавство не передбачає такої окремої процедури чи повноваження територіального центру комплектування та соціальної підтримки, як "оголошення військовозобов`язаного у розшук".
Як вбачається з військово-облікового документа позивача, у ньому міститься інформація про те, що 03.03.2026 відповідач звернувся до Національної поліції, а причиною такого звернення зазначено: "Не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК".
Отже, відображена у мобільному застосунку "Резерв+" позначка "Порушення правил військового обліку" у спірному випадку інформує про наявність звернення територіального центру комплектування та соціальної підтримки до органів Національної поліції та не є постановою у справі про адміністративне правопорушення, не встановлює винуватість позивача та не свідчить про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Питання про те, чи дійсно позивач вчинив адміністративне правопорушення, у тому числі чи був належним чином повідомлений про необхідність проходження військово-лікарської комісії, чи мав відповідний обов`язок та чи були поважні причини його невиконання, підлягає встановленню під час провадження у справі про адміністративне правопорушення з дотриманням передбачених КУпАП процесуальних гарантій.
Водночас предметом цієї справи не є оскарження постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому суд не встановлює його винуватість чи невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.
Посилання позивача на презумпцію невинуватості не спростовують наведених висновків, оскільки саме звернення до органів Національної поліції з метою доставлення особи для складення протоколу не є притягненням такої особи до адміністративної відповідальності та не підміняє собою рішення, яке приймається за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Таким чином, відсутність складеного стосовно позивача протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення не свідчить про те, що відповідач був позбавлений права звернутися до органів Національної поліції у порядку, передбаченому Законом № 2232-XII та Порядком № 1487.
Крім того, з огляду на те, що відповідач не здійснює передбаченого законом "оголошення у розшук" військовозобов`язаних, а відображена у застосунку інформація є наслідком направлення передбаченого законодавством звернення до органів Національної поліції, вимога про визнання протиправними дій відповідача саме щодо оголошення позивача у розшук не ґрунтується на фактично вчинених відповідачем діях.
Щодо вимоги зобов`язати відповідача повідомити Національну поліцію про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення позивача суд зазначає, що така вимога є похідною від вимоги про визнання протиправними дій відповідача.
Порядком № 1487 дійсно передбачено обов`язок територіального центру комплектування та соціальної підтримки повідомляти Національну поліцію про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення осіб, щодо яких раніше надсилалося відповідне звернення.
Проте обов`язковою передумовою такого повідомлення є встановлення обставин, які свідчать саме про відсутність або припинення відповідних підстав. У межах цієї справи таких обставин судом не встановлено.
За наведених обставин суд доходить висновку, що доводи позивача не підтверджують протиправності оскаржуваних дій відповідача, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
На підставі вищевикладеного, суд визнає, що позов задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал