ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 липня 2026 року справа №200/2154/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року у справі № 200/2154/25 (головуючий І інстанції Кониченко О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року у справі № 200/2154/25 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо непроведення з 01.03.2022 року індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, з 01.03.2023 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, з 01.03.2024 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796, з 01.03.2025 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.03.2022 індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, з 01.03.2023 індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, з 01.03.2024 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796, з 01.03.2025 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115, із врахуванням раніше виплачених сум.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2025 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року у справі №200/2154/25 - скасовано в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.03.2022 індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, з 01.03.2023 індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, з 01.03.2024 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796, із врахуванням раніше виплачених сум.
Прийнято нове судове рішення в цій частині.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію пенсії з 26.09.2024 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески в розмірі 9118,81 грн, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії.
Позовні вимоги за період з 01.03.2022 до 25.09.2024 (включно) - залишено без розгляду.
27 лютого 2026 року ухвалою суду заяву позивачки про встановлення судового контролю за виконанням постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року у справі № 200/2154/25 - задоволено; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати до Донецького окружного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали звіт про виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року по справі № 200/2154/25.
25 березня 2026 року від відповідача до суду надійшов звіт про виконання рішення суду, якому зазначив, що Головним управлінням, на виконання рішення суду, з 26.09.2024 проведено перерахунок пенсії із здійсненням індексації пенсії за віком із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески (за 2018-2020 роки) - 9118,81 грн, у розмірі 1,14, 1,197, 1,0796, що підтверджується рішенням 056650006409 щодо перерахунку з 26.09.2024 (доказ додається). В результаті проведення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, середній заробіток збільшений на коефіцієнт склав 13433,84 грн (9118,81 грн х 1,14 х 1,197 х 1,0796), що підтверджується розрахунком заробітку (доказ додається). Таким чином станом на 26.09.2024 розмір пенсії з надбавками становить 3488,95 грн. Головним управлінням на виконання рішення суду з 01.03.2025 проведено перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у 2025 — 1,115 що підтверджується рішенням 056650006409 щодо перерахунку з 01.03.2025 (доказ додається). В результаті проведення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, середній заробіток збільшений на коефіцієнт склав 14978,73 грн (13433,84 грн х 1,115) що підтверджується розрахунком заробітку (доказ додається). Станом на 01.03.2025 розмір пенсії з надбавками становить 3896,05 грн.
На виконання рішення суду, Головним управлінням нараховано доплату за період з 26.09.2024 по 31.12.2025 в розмірі 12912,94 грн.
Після перерахунку за рішенням суду пенсія в новому розмірі 5560,86 грн виплачується наступним чином: щомісячна сума виплати – 3323,00 грн (розмір пенсії визначений з урахуванням положень нормативно-правових актів до перерахунку за рішенням суду) здійснюється шляхом включення до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ “Ощадбанк” (дата виплати - 22); щомісячна сума різниці між розміром пенсії перерахованої на виконання судового рішення та розміром, визначеним Головним управлінням до перерахунку (перерахована пенсія за рішенням суду) – 815,67 грн (4138,67 грн – 3323,00 грн) проводиться шляхом включення до додаткової відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ “Ощадбанк” в межах бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат згідно з Порядком № 821 у відповідному виплатному періоді. Таким чином, Головним управлінням після перерахунку та на виконання Рішення суду облікована сума заборгованості в сумі 12912,94 грн за період з 01.01.2025 по 31.03.2026.
Бюджет Пенсійного фонду України на 2026 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05.02.2026 №127. 
У лютому 2026 року Головним управлінням відповідно до Порядку №821 здійснено виплату заборгованості в межах виділених бюджетних призначень у загальній сумі 6 482,14 грн, на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ “Ощадбанк”. Борг по перерахунку за рішенням суду в сумі 6430,80 грн за період з 26.09.2024 по 31.12.2025 обліковано в переліку одержувачів виплат, сформованому відповідно до Порядку № 821, та буде виплачений за окремими напрямами бюджету Пенсійного фонду України за джерелами виплати відповідних сум, такі виплати здійснюються пропорційно виділеним бюджетним асигнуванням, але не більше суми, що обліковується в переліку одержувачів
25 березня 2026 року від позивачки до суду надійшло клопотання про відмову у прийнятті звіту, у якому позивач зазначив, що відповідач у звіті зазначає, що пенсія в новому розмірі 5560,86 грн, проте жодних доказів призначення та виплати такого розміру не надано.
Позивачка зазначила, що її стаж становить 34 роки 3 місяці 13 днів після виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2025 року у справі 200/2420/25. Крім того, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року у справі № 320/51895/25 визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 “Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень”.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року у прийнятті звіту відповідача про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від у справі № 200/2154/25 - відмовлено.
Встановлено відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від у справі № 200/2154/25, з урахуванням постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2025 року.
Зобов`язано відповідача протягом трьох місяців з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду № 200/2154/25, з урахуванням постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2025 року, в повному обсязі. 
Витребувано у відповідача відомості визначені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII відносно керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - ОСОБА_2 .
Попереджено відповідача про застосування заходів процесуального примусу, що встановлені ст. 149 КАС України, у випадку ухилення від виконання цієї ухвали.
Роз`яснено відповідачу необхідність дотримання положень ч.ч. 2, 3 ст. 382-2 КАС України при підготовці звіту про виконання рішення суду.
Відповідач подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просив скасувати ухвалу суду від 27 квітня 2026 року у справі № 200/2154/25 повністю та прийняти нове рішення, яким прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання рішення суду у справі № 200/2154/25, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Апелянт вважає, що за результатом розгляду звіту, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо безпідставності застосування приписів Порядку № 821 щодо виплат за період з 18.12.2025 по теперішній час, посилаючись на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі №320/51895/25, яким визнано протиправною та нечинною відповідну постанову Кабінету Міністрів України.
Такий висновок суду є передчасним та юридично необґрунтованим, з таких підстав: 1) зазначене судове рішення не набрало законної сили; 2) перебуває на стадії апеляційного перегляду; 3) відповідно до статті 255 КАС України судове рішення, яке не набрало законної сили, не породжує загальнообов`язкових правових наслідків та не може застосовуватися як підстава для невиконання чинного нормативно-правового акта. 
Окрім того, питання правомірності застосування Порядку № 821 не є предметом розгляду у справі № 200/2154/25 та виходить за межі судового контролю у цій справі. Отже, на момент подання звіту Головне управління діяло виключно в межах чинного нормативного регулювання та виконувало обов`язкові приписи постанови Кабінету Міністрів України №821, яка не була скасована у встановленому законом порядку та не втратила юридичної сили.
У лютому 2026 року Головним управлінням відповідно до Порядку № 821 здійснено часткову виплату заборгованості в межах виділених бюджетних призначень у сумі 6 482,14 грн шляхом перерахування коштів на рахунок позивача в АТ «Ощадбанк». Залишок заборгованості у сумі 6 430,80 грн обліковано в переліку одержувачів виплат, сформованому відповідно до Порядку № 821, та підлягає подальшій виплаті за рахунок відповідних бюджетних асигнувань у порядку їх надходження. Таким чином, причиною невиплати частини заборгованості на виконання рішення суду у даній справі є відсутність відповідних бюджетних асигнувань та встановлений Порядком № 821 механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій, призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування). При цьому, виплата здійснюється у міру надходження бюджетних асигнувань у суворій відповідності до чинного законодавства. 
Щодо технічної описки у звіті від 25.03.2026.
25 березня 2026 року Головним управлінням подано звіт про виконання рішення суду у справі № 200/2154/25 (далі – Звіт), в якому відображені вищенаведені обставини виконання рішення. Під час підготовки Звіту у пункті 3 (стор. 4, абз. 5) представником допущено технічну описку: помилково зазначено суму 5 560,86 грн замість правильного розміру пенсії на дату подання Звіту – 3 896,05 грн. Зазначена неточність є виключно технічною помилкою (одруком при наборі тексту), яка не відображає фактичних обставин справи. При цьому до Звіту додані належні та допустимі докази – рішення про перерахунок пенсії № 056650006409 від 05.03.2026 та розрахункові матеріали, з яких вбачається правильний розмір пенсійної виплати, визначений та виплачуваний відповідно до чинного законодавства. 
Означена помилка не впливає на зміст Звіту, не спростовує його висновків та не свідчить про невиконання рішення суду, оскільки фактичні дані підтверджуються первинними документами та розрахунками, доданими до матеріалів Звіту.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги та доповнень до неї, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.
За матеріалами справи відповідачем проведено індексацію пенсії позивача на виконання рішення суду із застосуванням індексів 1,14, 1,197, 1,0796 з 26.09.2024 року та 1,115 з 01.03.2025 року.
Як встановлено, судом першої інстанції, за наслідками розгляду звіту відповідача про виконання рішення суду в цій справі, згідно рішень про індексацію пенсії перерахований розмір пенсії позивача становить 3896,05 грн, розмір пенсії 5560,86 грн доказами наданими відповідачем не підтверджено.
З цього приводу, апеляційний суд враховує доводи апелянта в доповненнях до апеляційної скарги, в яких відповідач зазначив, що ним 25 березня 2026 року подано звіт про виконання рішення суду у справі № 200/2154/25 (далі – Звіт), під час підготовки якого у пункті 3 (стор. 4, абз. 5) представником допущено технічну описку: помилково зазначено суму 5 560,86 грн замість правильного розміру пенсії на дату подання Звіту – 3 896,05 грн. Зазначена неточність є виключно технічною помилкою (одруком при наборі тексту), яка не відображає фактичних обставин справи
На виконання рішення суду, Головним управлінням нараховано доплату за період з 26.09.2024 по 31.12.2025 в розмірі 12912,94 грн, з якої виплачено 6 482,14 грн, з 01.01.2025 по 31.03.2026 в розмірі 12912,94 грн (без урахування перетину періодів), залишок боргу становить 6430,80 грн.
07.03.2026 року листом за № 0500-0504-5/22824 відповідач звернувся до Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг та Фінансово-економічного департаменту Пенсійного фонду України щодо фінансування виплати заборгованості у розмірі 6430,80 грн.
Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 р. № 821 (далі – Порядок № 821).
Згідно п. 1 цього Порядку, він визначає механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування).
Дія цього Порядку не поширюється на забезпечення виконання грошових зобов`язань, що здійснюються відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2021 р. № 902 (Офіційний вісник України, 2021 р., № 70, ст. 4433), судових рішень, що виконуються негайно відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України у межах суми стягнення за один місяць, виплату перерахованих пенсій за рішеннями суду, що набрали законної сили до набрання чинності цим Порядком, а також виплату нарахованих на виконання рішень суду, що набрали законної сили, пенсій за минулий час внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України “Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб” від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували/задекларували місце проживання (перебування) на контрольованій Україною території, що здійснюється відповідно до Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України “Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб” від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 р. № 1165.
Дія Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду, постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2021 р. № 902 виходячи із системного аналізу його приписів на пенсійні виплати не поширюється.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року у справі № 320/51895/25 визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 “Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень”.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2026 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 4 березня 2026 року у справі справі № 320/51895/25 - залишено без змін.
Отже, рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року у справі № 320/51895/25 набрало законної сили 08.06.2026.
Рішення суду у справі № 200/2154/25 року набрало законної сили 18.12.2025 року, відтак, з урахуванням приписів Порядку № 821 виплата перерахованої пенсії з 18.12.2025 року здійснюється без застосування приписів цього порядку.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення суду виконано частково, проте не у порядок і спосіб, визначений діючим законодавством.
Відтак, застосування відповідачем приписів Порядку № 821, у тому числі щодо виплат за період з 18.12.2025 по теперішній, час є безпідставними.
Виплату поточної пенсії не відновлено та обліковано як борг, що суперечить ч. 1 ст. 47 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Щодо доводів позивача відносно невірного розрахунку тривалості страхового стажу згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2025 року у справі 200/2420/25, суд зазначає, що обчислення тривалості страхового стажу позивача не було предметом судового розгляду у справі № 200/2154/25 та судом не досліджувалось, відтак, вказане питання не може бути предметом судового контролю у справі № 200/2154/25.
За ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.
За статтею 370 КАС України відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.
Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.
Згідно позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 01 лютого 2022 року у справі №420/177/20, в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.
Водночас, відсутність відповідного фінансування відповідача з боку розпорядника бюджетних коштів вищого рівня не свідчить про виконання рішення суду в повному обсязі, а тільки підтверджує, що таке невиконання судового рішення обумовлено об`єктивними обставинами, незалежними від посадових осіб відповідача.
За статтями 1 та 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” встановлено, що суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Горнсбі проти Греції” № 18357/91, Суд зазначив, що, право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.
У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від в справі “Антонюк проти України” (заява № 17022/02) вказано, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.
Європейський суд з прав людини у пункті 33 рішення у справі “Бакалов проти України” (заява №14201/02) зазначив, що державні органи не можуть довільно посилатись на брак коштів як на виправдання невиконання рішення, затримка у виконанні судового рішення може за певних обставин бути виправдана, але не за рахунок звуження суті права, яке захищається статтею 6 Конвенції.
Таким чином, суд дійшов висновку, що невиконання рішення суду у цій справі має ознаки порушення прав позивача, яке гарантується ст. 6 Конвенції.
За ч.ч. 1, 2 ст. 383-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. 
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 383-3 КАС України, у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382--1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.
Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Суд не встановив підстав для зменшення розміру штрафу або звільнення від його сплати.
В постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17, суд дійшов висновку, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
За ч. 3 ст. 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 382-2 КАС України, звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);
4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення;
5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання;
6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення;
7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.
До звіту додаються:
1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися;
2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 383-3 КАС України, подання звіту без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу є самостійною підставою для відмови у його прийнятті.
Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/2154/25 та встановити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання означених рішень суду в частині виплати позивачу поточної пенсії з 18.12.2025 року без урахування Порядку № 821 на підставі судового рішення та виплати заборгованості.
Ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України “Про виконавче провадження” від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі – Закон № 1404-VIII), відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: ухвал в адміністративних справах.
Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII, у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).
Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_1 ).
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про витребування у відповідача відомостей, визначених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII відносно керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - ОСОБА_2 .
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про:
- відмову в прийнятті звіту відповідача про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від у справі № 200/2154/25;
- встановлення відповідачу нового строку для подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від у справі № 200/2154/25, з урахуванням постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2025 року;
- зобов`язання відповідача протягом трьох місяців з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду № 200/2154/25, з урахуванням постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2025 року, в повному обсязі.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для скасування ухвали суду відсутні.
Керуючись ст. ст. 241, 250, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 382, 382-1, 382-2, 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року у справі № 200/2154/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 8 липня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв