РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 712/4766/26
Провадження № 2/712/3341/26
14 вересня 2026 року   м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого/судді - Марцішевської О.М.
за участю секретаря судового засідання – Безрукової Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 18.03.2025 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 (далі – позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 5393556 (далі – Договір).
На підставі умов зазначеного Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки Позичальника, реквізити якої надані Позичальником Товариству з метою отримання кредиту. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, відповідно до умов Договору. Так, сторони зазначеного Договору погодили, що Товариство зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тіло кредиту (загальний розмір) складає: 5000.00 гривень. Строк кредиту 360 днів. Укладаючи Договір, Позичальник зобов`язався, у встановлений Договором строк, повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором, а також виконувати інші обов`язки, передбачені Договором, Правилами та чинним законодавством України.
28.11.2025 було укладено договір № 28-11/25/Л відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5393556. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 5393556.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №5393556 від 18.03.2025 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 31910.56 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6999.87 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 14494.82 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 6915.87 грн. - Заборгованість за пенею та/або штрафами - 3500.00 грн. - Заборгованість за комісіями - 0.00 грн. - Інфляційні збитки - 0.00 грн. - Нараховані 3% річних -0.00 грн.
Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № 5393556 від 18.03.2025 у розмірі 31910.56 грн., сплачений судовий збір в сумі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 13 000,00 грн.
11 травня 2026 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
10 червня 2026 року відповідач скерував до суду відзив на позовну заяву. Мотивує тим, що нарахування відсотків, штрафних санкцій та витрат на правову допомогу безпідставними з огляду на наступне. 
Щодо незаконності нарахування штрафів та пені, відповідно до чинного законодавства України, у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, споживачі звільняються від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань. Будь-які штрафи та пеня, нараховані у цей період, підлягають списанню. Позивач протиправно включив штрафні санкції до загальної суми позову. 
Щодо припинення нарахування відсотків поза межами строку кредитування, відповідно до встановленої правової позиції Великої Палати Верховного Суду (справа №444/951/15-ц), право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Оскільки строк дії договору закінчився, подальше нарахування стандартних відсотків є незаконним. 3. 
Щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу, позивач вимагає стягнення витрат на правову допомогу. Відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та обсягом виконаних робіт. Дана справа є типовою та малозначною, позовна заява складена за стандартним шаблоном, тому заявлена сума є необґрунтованою. 
Щодо готовності до мирного врегулювання спору, відповідач визнає суму чистого тіла кредиту (7 000 грн) та офіційно сплачений судовий збір. ОСОБА_1 звертався до Позивача з офіційною пропозицією добровільного повернення цих коштів, проте Позивач відмовився від компромісу. 
Просить суд кредитні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» задовольнити частково — в межах суми чистого тіла кредиту (7 000 грн.) та офіційно сплаченого судового збору. Повністю відмовити Позивачу в задоволенні позовних вимог у частині стягнення нарахованих поза межами строку договору відсотків, пені, штрафів та витрат на правову допомогу.
16 червня 2026 року представник позивача скерував до суду відповідь на відзив. В обґрунтування вказує, що відзив не спростовує підстави, які зазначені в позовній заяві. 
Відповідно до п. 9.9. договору, підписуючи цей Договір, Клієнт підтверджує, що: - він ознайомлений з усіма умовами Правил, актуальна на дату укладання Договору редакція яких розміщена на Вебсайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. 
Тобто, між сторонами було досягнуто згоди щодо строку кредиту, нарахування відсотків за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою. Із такими умовами позичальник був достовірно озна йомлений та погодився на них підписавши Договір. 
Таким чином, відповідач, власноруч підписавши відповідні документи, засвідчив факт ознайомлення з їх змістом і погодився з викладеними умовами. Відповідно до принципу свободи договору та статей 626, 628, 638 ЦК України, сторони самостійно визначають і погоджують умови договору, а відтак відсутні будь-які підстави вважати, що кредитний договір було укладено з порушенням вимог законодавства. 
Як вбачається з Розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за Договором № 5393556 від 18.03.2025 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту відповідач здійснював платежі на погашення заборгованості. 
У зв`язку з простроченням виконання зобов`язань за Договором, Відповідачу також було нараховано штрафні санкції.
Враховуючи, що кредитний договір № 5393556 був укладений відповідачем 18.03.2025 року, тобто у період після 22.01.2024 року, вимога позивача про стягнення штрафу є правомірною, з огляду також на те, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отримані кредиту (позики), в той час як положення Закону України «Про споживче кредитування» є спеціальними нормами, які регулюють питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування та не містять правових норм, якими передбачено звільнення боржника від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання у сфері споживчого кредитування. Таким чином, з огляду на вищевикладене, застосування штрафу у розмірі 3500,00 грн за прострочення позичальником виконання зобов`язання, передбаченого кредитним договором № 5393556 є правомірним та підлягає стягненню із відповідача.
Відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із товариством, якщо дійсно вважав певні умови договору несправедливими, натомість, відповідач погодився, зі своєї сторони, на такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень та визнаючи його умови, в тому числі щодо розміру процентної ставки, неодноразово сплачуючи відсотки за користування кредитом, не звертаючись до кредитора щодо умов кредитування протягом тривалого часу.
Нарахування процентів за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору є правомірним, позовні вимоги – повністю обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, при укладенні договору № 5393556 від 18.03.2025 року сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, їх волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі сторін договору.
Відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. При цьому, сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення Відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями. Варто зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Просить суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі.
18 червня 2026 року відповідас скерував до суду заперечення. Відповідач вважає заперечення Позивача необґрунтованими, безпідставними та такими, що повністю спростовуються нормами чинного законодавства та матеріалами справи.
На підтвердження своєї позиції Відповідач надає суду наступні детальні спростування та аргументи. 
Очевидна шаблонність позову, грубі помилки Позивача та безпідставність витрат на правничу допомогу (7 000,00 грн). 
У своїй відповіді на відзив (зокрема, на сторінці 2, що міститься в матеріалах системи «Електронний суд» під нумерацією 2/15) Позивач у заголовок розділу виносить наступне твердження: «Щодо розрахунку заборгованості за Договором № 5235361 від 18.02.2025 року». Відповідач наголошує, що предметом даного судового спору є Договір № 5393556 від 18.03.2025 року. Наявність у процесуальному документі Позивача реквізитів абсолютно стороннього договору іншої особи є прямим та очевидним доказом того, що представник Позивача (адвокат Ушакова М. І.) здійснює свою роботу виключно шляхом автоматичного масового копіювання текстів (так званого «шаблону») з інших судових справ, навіть не спромігшись вивчити індивідуальні обставини справи Відповідача. 
Позивач у своїй відповіді намагається переконати суд, що Відповідач умисно ухиляється від виконання зобов`язань. Це твердження повністю спростовується фактичними обставинами справи та доданими доказами. Відповідач офіційно звернувся до Позивача із письмовою пропозицією мирного врегулювання спору (копія та скриншоти додаються до цих заперечень). 
Відповідач запропонував Позивачу наступний компромісний варіант повністю повернути все реальне тіло отриманого кредиту у розмірі 7 000,00 грн (первинна сума 5 000,00 грн та сума додаткового добору в розмірі 2 000,00 грн., повністю компенсувати Позивачу витрати на сплату судового збору за подання позову до суду. З метою реального виконання зобов`язання, Відповідач запропонував погодження графіку розстрочки платежу на кілька місяців, що дозволило б гарантовано закрити борг без додаткового фінансового навантаження. 
Проте Позивач, діючи виключно з метою отримання надприбутку та зловживаючи своїми правами (чисто фінансова кабала), категорично відмовився від досудового врегулювання спору, компенсації судового збору та повернення тіла кредиту в розстрочку. 
Замість цього Позивач висунув неправомірний ультиматум: сплатити 23 000,00 грн у строк до 25 червня 2026 року, погрожуючи стягненням суми у розмірі 47 572,40 грн через суд. Даний факт беззаперечно доводить, що звернення до суду для Позивача є не способом захисту порушеного права, а інструментом для штучного роздування суми боргу. 
Щодо неправомірності нарахування штрафу (3 500,00 грн) та кабальних відсотків Позивач посилається на Закон України № 3498-IX, намагаючись довести правомірність штрафу в розмірі 3 500,00 грн. Проте Позивач ігнорує базові принципи цивільного права щодо співмірності та справедливості. Штраф у розмірі 3 500,00 грн при тілі кредиту 7 000,00 грн становить 50% від суми основного боргу. Позивач не довів суду наявність будь-яких реальних збитків, які б виправдовували нарахування кабальних відсотків та штрафу, враховуючи готовність Відповідача повернути повне тіло кредиту та відшкодувати судовий збір у досудовому порядку.
Просить суд відмовити ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн., в частині стягнення штрафу у розмірі 3 500,00 грн. Застосувати принципи розумності, справедливості та добросовісності, захистити права споживача та значно зменшити розмір нарахованих відсотків до справедливого та співмірного рівня.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. 
В судові засідання відповідач по справі не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки до його електронного кабінету підсистеми «Електронний Суд». Скровував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 18.03.2025 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 укладено Договір № 5393556.
На підставі умов зазначеного Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки Позичальника, реквізити якої надані Позичальником Товариству з метою отримання кредиту. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, відповідно до умов Договору. Так, сторони зазначеного Договору погодили, що Товариство зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. 
Тіло кредиту (загальний розмір) складає: 5000.00 грн. (п.1.1. договору) Строк кредиту 360 днів. (п. 1.3.). Відповідно до п. 1.4. Договору комісія за надання кредиту становить 500,00 грн., стандартна процентна ставка – 0,95%, знижена процентна ставка – 0,9025%, денна процентна ставка – 0,9778%.
Укладаючи Договір, Позичальник зобов`язався, у встановлений Договором строк, повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором, а також виконувати інші обов`язки, передбачені Договором, Правилами та чинним законодавством України.
22.03.2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 уклали додатковий договір до договору 5393556 від 18.03.2025 року. Додатковим договором внесено зміни у п.1.2 договору та сума кредиту складає 7 000,00 грн. Відповідно до п. 1.6. додаткового договору комісія за надання додаткової суми кредиту становить 200,00 грн., а з врахуванням зміненої суми кредиту денна процентна ставка становить 0,9740%.
Видача кредитних коштів підтверджується інформацією, наданою ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», вих. № 28-11/25/Л від 05.12.2025 згідно якої відповідачеві були зараховані кошти 18.03.2025 року в розмірі 5000,00 грн. та 22.03.2025 року в розмірі 2000,00 грн.
27.03.2025 року відповідачем було сплачено 0,01 грн. в рахунок сплати тіла кредиту, 541,45 грн. в рахунок оплати процентів та 700,00 грн. за комісію. 
06.04.2025 року відповідачем було спалчено 0,01 грн. в рахунок сплати тіла кредиту та 664,90 грн. в рахунок оплати процентів.
15.04.2025 року відповідачем було спалчено 0,01 грн. в рахунок сплати тіла кредиту та 598,41 грн. в рахунок оплати процентів.
24.04.2025 року відповідачем було спалчено 0,01 грн. в рахунок сплати тіла кредиту та 598,41 грн. в рахунок оплати процентів.
28.11.2025 було укладено договір № 28-11/25/Л відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5393556. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 5393556.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №5393556 від 18.03.2025 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 31910.56 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6999.87 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 14494.82 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 6915.87 грн. - Заборгованість за пенею та/або штрафами - 3500.00 грн. - Заборгованість за комісіями - 0.00 грн. - Інфляційні збитки - 0.00 грн. - Нараховані 3% річних -0.00 грн.
Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства. 
Відповідно до ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Слід зазначити, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання.
Частиною першою ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором.
З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, наданих позивачем та не спростованих відповідачем, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги.
Внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору порушені права та законні інтереси позивача, які підлягають до поновлення в судовому порядку. 
Позовні вимоги про стягнення боргу за тілом 6 999,87 грн., відсотками 21 410,69 грн. підлягають до задоволення, оскільки обґрунтовані на законі та відповідають умовам кредитного договору. 
В частині стягнення пені та/або штрафу позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки в цій частині суперечать п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, якими передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У позовній заяві від 08 квітня 2026 року позивачем зазначався попередній розрахунок суми судових витрат, понесених позивачем, а саме витрати на правничу допомогу в сумі 13000,00 грн.
На виконання вимог ст. 137 ЦПК України адвокатом поданий договір про надання правничої допомоги від 02 липня 2024 року № 02-07/2024, заявка на надання юридичної допомоги № 975 від 02.02.2026 р., витяг з Акту № 29 про надання юридичної допомоги від 27.02.2026 року.
Виконання адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» договору про надання правничої допомоги здійснювалось для забезпечення ефективного здійснення процесуальних прав позивача.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Надаючи оцінку вимогам позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції в сумі 13 000 грн., суд враховує таке.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.
Враховуючи обсяг правничої допомоги позивачу при розгляді цієї справи судом, що підтверджується наданими доказами щодо вартості та переліку отриманих позивачем від адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс за договором послуг, а також ціну позову та категорію справи, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, які мають бути відшкодовані позивачу за рахунок відповідача, слід визначити у сумі 5000,00 грн., що відповідає засадам співмірності зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг, а також критеріям розумності та справедливості. 
Також до стягнення з відповідача в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 369,53 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, оскільки означені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально.
Керуючись ст.ст. 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 207, 512-516, 526, 530, 610, 611, 626, 628, 629, 634, 638, 1048, 1054 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» заборгованість за Договором № 5393556 від 18.03.2025 року у розмірі 28 410 грн. 56 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» витрати зі сплати судового збору в сумі 2 369 грн. 53 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.
Повний текст рішення виготовлено 14 вересня 2026 року.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс»(м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, код ЄДРПОУ 42640371).
Відповідач: ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).