ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/2205/25  Номер провадження 22-ц/814/2308/26	Головуючий у 1-й інстанції Малюк М. В.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 02 березня 2026 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог 
У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «Юніт Капітал») звернулося з позовом до суду про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтовано тим, що 21 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 366964662, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5 200,00 грн.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - ТОВ «Таліон Плюс») укладено договір факторингу №28/1118-01. 
У подальшому, до договору факторингу укладалися додаткові угоди, зокрема, щодо продовження строку його дії. 
Первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги № 284 від 14 травня 2024 року, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право вимоги до відповідача.
У свою чергу, ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») відповідно до договору факторингу № 19/1224-01 від 19 грудня 2024 року. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання договору підписали реєстр прав вимоги № 2 від 19 грудня 2024 року, за яким передано право грошової вимоги до відповідача.
04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача на загальну суму 25 251,00 грн.
У зв`язку з викладеним просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість кредитним договором № 366964662 від 21 березня 2024 року у розмірі 22 651,00 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 02 березня 2026 року у задоволенні позову ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Судове рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами переходу права вимоги за кредитним договором від 21 березня 2024 року № 366964662 від первісного кредитора, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», до нового кредитора, ТОВ «Таліон Плюс».
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
З рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 02 березня 2026 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохає суд скасувати оскаржуване рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу.
Позиція учасників справи
Узагальнені доводи, наведені в апеляційній скарзі 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не врахував, що договір факторингу № 28/1118-01 було продовжено додатковими угодами, які були укладені вже після укладення кредитного договору з відповідачем, відповідно позивач набув права вимоги за договором укладеним з відповідачем.
Акцентує увагу, що позивачем долучено всі наявні документи, які передані первісним кредитором та всіма наступними факторами.
Щодо відзиву на апеляційну скаргу
Відзив на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ЦПК України до Полтавського апеляційного суду не надходив.
Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Щодо розгляду справи без виклику сторін
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Враховуючи, що ціна позову становить 22 651,00 грн та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, статтю 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження. 
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 березня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено електронний договір кредитної лінії № 366964662, який підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 5 200,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі.
Рекомендована дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 13 квітня 2024 року, а саме протягом 23 днів від дати отримання першого траншу позичальником.
Пунктом 8.5.1 договору визначено, що за період від дати видачі першого траншу до 13 квітня 2024 року (включно) розрахунок витрат за кредитом здійснюється за процентною ставкою 2,40 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 876,00 відсотків річних (далі – дисконтна процентна ставка).
Згідно з пунктом 5.1 договору, кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5168-74XX-XXXX-1793, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання перед відповідачем виконало, надало ОСОБА_1 кредит у сумі 5 200,00 грн шляхом зарахування 21 березня 2024 року кредитних коштів на її платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») та випискою за договором № б/н за період з 21 березня 2024 року по 26 березня 2024 року.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Строк дії договору закінчується 28 листопада 2019 року. Додатковою угодою № 19 строк дії вищевказаного договору факторингу продовжено до 31 грудня 2020 року. Додатковою угодою № 26 від 31 грудня 2020 року договір факторингу викладено у новій редакції, відповідно до якої строк дії договору факторингу закінчується 31 грудня 2021 року. Додатковою угодою № 27 від 31 грудня 2021 року сторони продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2022 року. Додатковою угодою № 31 від 31 грудня 2022 року сторони продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2023 року. Додатковою угодою № 32 від 31 грудня 2023 року сторони продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року.
Згідно витягу з реєстру прав вимоги № 284 від 14 травня 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 366964662 від 21 березня 2024 року до відповідачки в загальній сумі 11 211,00 грн.
19 грудня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №19/1224-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти.
Згідно витягу з Реєстру прав вимоги № 2 від 19 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 366964662 від 21 березня 2024 року до відповідача в загальній сумі 25 251,00 грн, з яких: 5 200,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу та 17 452,00 грн – заборгованість за відсотками; 2 600,00 грн - неустойка.
04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передає, а ТОВ «Юніт Капітал» приймає права грошової вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників.
Згідно витягу з реєстру боржників до вищезгаданого договору №04/06/25-Ю факторингу ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 366964662 від 21 березня 2024 року до відповідачки в загальній сумі 25 251,00 грн, з яких: 5 200,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу та 17 452,00 грн – заборгованість за відсотками; 2 600,00 грн – штраф, пеня.
Згідно з випискою по рахунку за кредитним договором від 21 березня 2024 року № 366964662 у ОСОБА_1 виникла заборгованість на загальну суму 25 251,00 грн, з яких: 5 200,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу та 17 452,00 грн – заборгованість за відсотками; 2 600,00 грн – штраф, пеня.
Разом із тим, позивач скориставшись своїм правом, вирішив звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 22 651,00 грн.
Позиція апеляційного суду
Щодо переходу права вимоги
Учасниками справи не заперечується, що 21 березня 2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 366964662. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 5 200,00 грн.
Факт перерахування грошових коштів відповідачу, на виконання вище вказаного договору, підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» 31 жовтня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-251027/80773-БТ та випискою за період з 21 березня 2024 року по 26 березня 2024 року.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідач не оспорює факту укладення договору та розміру заборгованості, яка заявлена позивачем.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Згідно положень статей 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, на підтвердження переходу до позивача права вимоги за кредитним договором № 366964662, позивачем надано:
- договір факторингу № 28/1118-1 від 28 листопада 2018 року, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» та додаткові угоди до нього: № 19 від 28 листопада 2019 року строк дії вищевказаного договору факторингу продовжено до 31 грудня 2020 року; № 26 від 31 грудня 2020 року договір факторингу викладено у новій редакції, відповідно до якої строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2021 року; № 27 від 31 грудня 2021 року строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2022 року; № 31 від 31 грудня 2022 року строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2023 року; № 32 від 31 грудня 2023 року сторони продовжили строк дії договору факторингу до 31 грудня 2024 року; 
- витяг з реєстру прав вимоги № 284 від 14 травня 2024 року відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 36696662 від 21 березня 2024 року до відповідачки;
- договір факторингу від 19 грудня 202 року укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» №19/1224-01;
- витяг з реєстру прав вимоги №2 від 19 грудня 2024 року за яким до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №366964662 до відповідачки;
- договір факторингу № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року укладений між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» № 04/06/25-Ю;
- витяг з реєстру боржників до вищезгаданого договору факторингу відповідно до якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 36696662 від 21 березня 2024 року.
У пункті 1.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» визначено, що право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Аналогічні умови зазначено і в інших договорах факторингу наданих позивачем.
Тобто, за умовами договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 36696662 від 21 березня 2024 року, оскільки підписання реєстру прав вимоги № 284 відбулося 14 травня 2024 року, тобто після укладення кредитного договору.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вказав, що позивачем не доведено факту переходу від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до нового кредитора ТОВ «Таліон Плюс», права вимоги за кредитним договором від 21 березня 2024 року № 366964662.
Разом з тим, договір факторингу № 28/1118-1 від 28 листопада 2018 року, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» неодноразово продовжувався додатковими угодами до 31 грудня 2024 року.
Поряд з іншим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 07 січня 2026 року у справі № 727/2790/25, «апеляційний суд врахував, що майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу. Майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Отже майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення», тобто майбутня вимога також може бути предметом договору факторингу.
В той час з витягу з реєстру прав вимоги № 284 від 14 травня 2024 року вбачається, що перехід права вимоги за договором з ОСОБА_1 відбувся вже після його укладення, отже суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, щодо недоведеності переходу права вимоги до позивача.
Так, в договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання реєстру прав вимоги та акту прийому-передачі реєстру.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції встановивши, що внаслідок послідовного укладення договорів факторингу право вимоги за договором укладеним з відповідачем перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до позивача та приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.
Щодо суми заборгованості 
Згідно з положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
21 березня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 366964662.
Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 5 200,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі. 
Рекомендована дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування – 13 квітня 2024 року, кінцева дата повернення кредиту – 20 квітня 2029 року. 
Згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 31 жовтня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-251027/80773-БТ вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_1 , на яку 21 березня 2024 року здійснено переказ грошових коштів у сумі 5 200,00 грн.
Кредит надається з метою задоволення поточних споживчих потреб позичальника (не цільовий кредит) (пункт 2.6).
Відповідно до пункту 3.1. договору, позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 23 (двадцять три) дні від дати отримання позичальником першого траншу.
Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому пунктом 3.2. договору.
Пунктом 3.2. договору, сторони погодили, що встановлений пунктом 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.
Відповідно до пункту 7.1 договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування – 13 квітня 2024 року, а саме протягом 23 (двадцять три) дні від дати отримання першого траншу позичальником.
Згідно з пункту 7.4. договору проценти за договором сплачуються в наступному порядку: 7.4.1. протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування чи поновлення дисконтного періоду, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору; 7.4.2. після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно.
Як вбачається з пунктом 8.1. договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника договором не передбачено.
Пунктом 8.5.1. договору передбачено, що за період від дати видачі першого траншу до 13 квітня 2024 року (включно) розрахунок витрат за кредитом здійснюється за процентною ставкою 2,40 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 876,00 відсотків річних 
Суд апеляційної інстанції зауважує, що нарахування процентів первісним кредитором було здійснено в межах строку дії та на умовах визначених договором.
Зважаючи на вище вказане з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № 366964662 від 21 березня 2024 року у розмірі 22 651,00 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 5 200,00 грн та заборгованості за процентами – 17 451,00 грн.
При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції відповідач не заперечувала проти проведеного позивачем розрахунку, що в свою чергу вказує на погодження останньою з умовами договору.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, відповідно, рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 02 березня 2026 року підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 366964662 від 21 березня 2024 року в розмірі 22 651,00 грн.
Щодо судових витрат
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції
Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що позивач у позовній заяві просив стягнути, крім іншого витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до позову було подано до суду: договір про надання правової допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року укладеного між адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» в особі керуючого - Тараненка А.І. та ТОВ «Юніт Капітал»; додаткову угоду № 25770846220 до договору про надання правової допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, відповідно до якої адвокатське бюро надало позивачу послуги з питань, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 366964662 від 21 березня 2024 року укладеними з відповідачем; акт прийому-передачі наданих послуг від 25 червня 2025 року за договором про надання правової допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року на загальну суму 7 000,00 грн.
Загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції становить 7000,00 грн, що згідно з акту приймання-передачі наданих послуг складається з: 1) складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до позичальника, яким є ОСОБА_1 за кредитним договором № 366964662 від 21 березня 2024 року 2 год – 5 000,00 грн; 2) вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є ОСОБА_1 за кредитним договором № 366964662 від 21 березня 2024 року 2 год – 1 000,00 грн; 3) підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 366964662 від 21 березня 2024 року на рахунок позичальника яким є ОСОБА_1 1 год - 500,00 грн; 4) підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 366964662 від 21 березня 2024 року на рахунок позичальника яким є ОСОБА_1 1 год - 500,00 грн
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19.
У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18-ц зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Суд апеляційної інстанції беручи до уваги, заявлений позивачем розмір витрат на професійну допомогу в суді першої інстанції, який становить 7 000,00 грн, та враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача, складність справи та критерії розумності та необхідності приходить до висновку про їх задоволення в розмірі 7 000,00 грн.
Щодо витрат на правничу допомогу понесених в суді апеляційної інстанції
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив стягнути з ОСОБА_1 витрати, понесені ним на оплату професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 000,00 грн.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача подано до суду: копію договору № 43657029-АБ про надання правничої допомоги від 10 вересня 2026 року, копію додаткової угоди № 25770846220 від 02 березня 2026 року до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року.
Також до апеляційної скарги додано акт прийому-передачі наданих послуг від 02 березня 2026 року, в якому наведений перелік наданих правових та юридичних послуг, а саме: складання апеляційної скарги на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 02 березня 2026 року по справі № 534/2205/25 за позовом ТОВ «Юніт Капітал» до позичальника, яким є ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 366964662 від 21 березня 2024 року – 2 год, вартість послуг 6 000,00 грн.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом і клієнтом з питань визначення розміру гонорару чи його зменшення можливо лише за умови обґрунтованості та наявності доказів підтвердження невідповідності витрат фактично наданим послугам (постанови Верховного Суд від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 та від 21 квітня 2021 року у справі № 488/1363/17).
Саме на сторону, яка подає клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а не на суд, покладено обов`язок доказування неспівмірності таких витрат.
Разом з тим, ОСОБА_1 заперечень щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції не надала.
Враховуючи необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та їх характер, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у цій справі у суді апеляційної інстанції в сумі 6 000,00 грн.
Щодо судових витрат зі сплати судового збору
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено повністю то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову - 2 422,40 грн та за подачу апеляційної скарги - 3 633,60 грн.

Керуючись статтями 137, 141, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» - задовольнити.

Рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 02 березня 2026 року – скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 366964662 від 21 березня 2024 року в розмірі 22 651,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2 422,40 грн та за подачу апеляційної скарги 3 633,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» кошти на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 7 000,00 грн та в суді апеляційної інстанції – 6 000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 липня 2026 року.

Головуючий        В.П. Пікуль 

Судді         Т.В. Одринська

О.О. Панченко