Справа № 372/1261/26 
Провадження 2-1475/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 року  м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Зінченко О.М.
при секретарі Калашник І.В.,
представників Онішкевич М.М., Базик О.П., Шепітко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В: 

 
Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 27.03.2024 р. Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір №3/3311927. Відповідно до кредитного договору позивач надав відповідачці кредит у сумі 201000,00 грн., строком з 27.03.2024 р. до 26.03.2027 р. Внаслідок невиконання умов кредитного договору у відповідача перед позивачем станом на 13.02.2026 р. виникла заборгованість в загальному розмірі 140376,47 грн., що включає: сума простроченої заборгованості – 15224,62 грн., сума строкової заборгованості – 103294,91 грн., сума прострочених відсотків – 19898,08 грн., сума нарахованих відсотків – 1958,86 грн. 
У зв`язку з наведеним позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором №3/3311927 від 27.03.2024 р. у сумі 140376,47 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3328,00 грн. 
19.03.2026 р. було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
09.04.2026 р. до суду від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Базика О.П. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги позивача не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Розрахунок заборгованості не є належним доказом суми заборгованості, оскільки не можливо встановити формування заборгованості та її складові. Розрахунок містить лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Вказаний розрахунок заборгованості не містить інформації скільки і коли передавалися кошти відповідачу. Нарахування позивачем прострочених відсотків і нарахованих відсотків за період після 24.02.2022 р. не відповідає вимогам закону. 12.01.2026 р. позивач пред`явив відповідачу вимоги про дострокове погашення кредиту. Таким чином, позивач не мав права нараховувати проценти за кредитом після 12.01.2026 р. Однак, розрахунок заборгованості наданий станом на 13.02.2026 р. В провадженні Обухівського районного суду Київської області знаходиться справа №372/3972/25 про поділ майна подружжя. Ухвалене рішення по справі №372/1261/26 безпосередньо стосуватиметься прав і обов`язків колишнього чоловіка відповідачки, оскільки він змушений буде сплачувати половину суми боргу. В зв`язку з цим просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
09.04.2026 р. до суду від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Базика О.П. надійшли клопотання про витребування доказів та розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 
16.04.2026 р. до суду від представника позивача – адвоката Онішкевича М.М. надійшла відповідь на відзив в якому вказано, що до позовної заяви долучені первинні документи, які у повній мірі підтверджують факт отримання грошових коштів у кредит, факт наявності заборгованості, відповідно до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»: оборотні відомості про рух коштів, оригінали розрахунків заборгованості за кредитними договорами. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. Дані документи підтверджують безспірність заборгованості та встановлює прострочення виконання зобов`язання – Розрахунок заборгованості за Кредитним договором з детальним розписом та розрахунком сум заборгованості та оборотні відомості. Право нарахування відсотків за кредитним договором не обмежене. Згідно п.2.2.1.1 нарахування відсотків за договором здійснюється до повного погашення заборгованості за договором. Введення воєнного стану на території України є форс-мажорною обставиною, яка звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язань, тобто від нарахування штрафів/пені), проте не звільняє від необхідності виконання відповідних договірних зобов`язань. Позивач не веде спільне господарство з відповідачем та не перебуває у будь-яких інших відносинах, окрім тих, які регулюють укладений кредитний договір, а відповідно не мав знати та не знав інформацію щодо сімейного стану відповідача. Отже підстави залучати третіх осіб у справі відсутні. В зв`язку з цим просив суд поновити строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву. Відмовити у прийнятті відзиву на позовну заяву у справі як такого, що поданий у порушення процесуальних строків та задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
11.06.2026 р. ухвалою суду було залучено в якості третьої сторони без самостійних вимог по даній справі ОСОБА_2 . 
30.06.2026 р. до суду від представника третьої особи ОСОБА_2 – адвоката Шепітько Р.В. надійшли письмові пояснення третьої особі в яких зазначено, що відомості вказані ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву, щодо взяття нею кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», спільно з ним для спільних сімейних потреб, а саме для будування будинку не відповідають дійсності з наступних причин. Так про існування будь-яких кредитних зобов`язань ОСОБА_1 перед АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», зокрема кредиту взятого відповідачкою 27.03.2024 р. йому стало відомо лише після звернення ОСОБА_1 до Обухівського районного суду Київської області з позовом про поділ спільного майна подружжя (ц.с. №372/3972/25). З січня 2024 р. ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_1 проживають окремо, з того часу вони фактично припинили вести спільне господарство та шлюбні відносини, що підтверджується рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26.06.2025 р. у цивільній справі №372/661/25. Рішенням Обухівського районного суду від 09.04.2025 р. шлюб між ними розірвано. Ні він, ні діти не знали про взяті відповідачкою кредити та не користувалися коштами. Отримані від банку гроші відповідачка витрачала виключно в своїх інтересах, а не в інтересах сім`ї, оскільки на момент взяття нею кредиту вона не проживала разом з ними і не приймала участі у розподілі сімейного бюджету та не приймала участі у забезпеченні власної дочки, через що він був вимушений звертатися до суду для стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідачка має намір перекласти взяті на себе зобов`язання перед банком на інших осіб, що є недопустимо. В зв`язку з цим просив суд задовольнити позовні вимоги.
13.07.2026 р. в судовому засіданні представник позивача АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» – адвокат Онішкевич М.М. позов підтримав повністю з підстав викладених у позові. 
13.07.2026 р. в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Базик О.П. позов не визнав, пояснив, що заперечення проти позовних вимог викладені у відзиві на позовну заяву, розрахунки заборгованості некоректні. 
13.07.2026 р. в судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_2 – адвокат Шепітько Р.В. пояснив, що про кредит його клієнту нічого не відомо, в той час, коли відповідачка взяла кредит у позивача, вони вже не проживали разом. 
Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідачки та третьої особи, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. 
27.03.2024 р. відповідачка ОСОБА_1 та Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» уклали Кредитний договір №3/3311927, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит в сумі 201000,00 грн., строком на 36 місяців – з 27.03.2024 р. до 26.03.2027 р. включно. За користування кредитом позичальник щомісячно сплачує процентну винагороду в розмірі 35,00% річних. П.2.2.1.1 передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється з дня перерахування/видачі кредитних коштів з позичкового рахунку до моменту повного погашення заборгованості за Договором з урахуванням умов, передбачених правилами. Даний договір підписано представником АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» Якименко О.С. та позичальником ОСОБА_1 (а.с.20-23)
Крім того представником АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» Якименко О.С. та позичальником ОСОБА_1 було підписано додаток №1 до Кредитного договору №3/3311927 від 27.03.2024 р. Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч.Графік платежів по кредиту, ануїтет), паспорт споживчого кредиту від 27.03.2024 р., додаток 1 до Паспорта споживчого кредиту Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч.Графік платежів по кредиту, ануїтет). (а.с.26-31)
Кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується платіжною інструкцією №57507928-1 від 27.03.2024 р., випискою з рахунку за період 27.03.2024 – 13.02.2026 р. (а.с.7-19) 
Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №3/3311927 від 27.03.2024 р., згідно якого загальна сума заборгованості складає 140376,47 грн., що включає: сума простроченої заборгованості – 15224,62 грн., сума строкової заборгованості – 103294,91 грн., сума прострочених відсотків – 19898,08 грн., сума нарахованих відсотків – 1958,86 грн. (а.с.4) 
12.01.2026 р. вих.10451/38 АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» звернувся до ОСОБА_1 з вимогою щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за кредитним договором №3/3311927 від 27.03.2024 р. в якій вимагав протягом 30 днів з дати отримання даної вимоги достроково повернути банку у повному обсязі всю суму кредиту та інші платежі передбачені кредитним договором, а саме: сума кредиту 118519,53 грн., проценти 16437,78 грн. (а.с.5) 
З січня 2024 р. ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_1 проживали окремо, з того часу вони фактично припинили вести спільне господарство та шлюбні відносини, як вбачається з письмових пояснень третьої особи та підтверджується рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26.06.2025 р. у цивільній справі №372/661/25. (а.с.100-102)
З роздруківки Актового запису про шлюб з застосунку Дія від 08.04.2026 р., вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішенням Обухівського районного суду №372/642/25 від 09.04.2025 р. (а.с.69-70)
Таким чином твердження відповідачки, що ухвалення рішення по даній справі безпосередньо стосуватиметься прав і обов`язків колишнього чоловіка відповідачки є надуманими, оскільки відповідачка взяла кредит в той час, коли вона вже не проживала з ОСОБА_1 .
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про необґрунтованість нарахування відсотків у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, з огляду на наступне.
24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який діє на даний час.
17.03.2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику була надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2120-ІХ передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
У той же час, згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Тобто положеннями цієї законодавчої норми врегульовано правовідносини щодо сплати процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу.
Як вбачається з матеріалів справи, нарахування відсотків за користування кредитом погоджено сторонами у Договорі №3/3311927, який укладено більше ніж через два роки після введення воєнного стану в Україні.
Отже, проценти за договором позики (ст. 1048 ЦК України), зокрема за кредитним договором, потрібно розглядати як плату за користування коштами, оскільки кредитний договір є оплатним правочином.
У той же час, плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована іншими положеннями законодавства.
Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Згідно до ст. 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов`язання.
Водночас, статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три проценти річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.
При цьому, компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності, на відміну від процентів за «користування кредитом».
Тобто законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Правовий аналіз змісту правовідносин, що випливають із права позикодавця на проценти за час дії договору позики, та правовідносин, які склалися між сторонами внаслідок невиконання відповідачем обов`язку повернути грошові кошти у визначений строк, дає підстави для висновку, що такі правовідносини не подібні за змістом, а поняття «відсотки за користування кредитом», «проценти річних, відповідно до ст. 625 ЦК України» та «пеня» не є тотожними та мають різну юридичну природу.
Одним із загальновизнаних принципів міжнародного права є pacta sunt servanda (договорів слід додержувати).
Проценти за користування кредитними коштами - це умова договору, яку суд не може змінювати, а проценти річних як і пеня - це міра відповідальності.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, нарахування відсотків за кредитним договором відбувалось відповідно до ст.1048 ЦК України та було передбачено саме умовами договору як «плата за користування кредитом», а не міра відповідальності за порушення його умов.
Враховуючи вище зазначені обставини суд вважає заперечення викладені у відзиві на позовну заяву надуманими та продиктованими намаганням відповідачки ОСОБА_1 уникнути відповідальності за порушення умов кредитного договору №3/3311927 від 27.03.2024 р. 
Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки судом встановлено, що між сторонами дійсно виникли кредитні відносини внаслідок підписання кредитного договору, відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за договором, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором №3/3311927 від 27.03.2024 року, що становить 140376 грн. 47 коп.
Вимоги позивача про стягнення з відповідачки 3328,00 грн. судового збору, які були сплачені позивачем, суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобов`язання по договору і пов`язаним з цим зверненням до суду. Дані вимоги відповідають ст.141 ЦПК України. 
Враховуючи викладене та керуючись 4, 10, 76, 81, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд,- 
В И Р І Ш И В:
 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (01024, м.Київ, вул.Євгена Чикаленка, 42/4, код ЄДРПОУ: 14361575 АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», рахунок ІВАN НОМЕР_2 в АТ«КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») заборгованість за Кредитним договором №3/3311927 від 27.03.2024 р. у сумі 140376,47 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (01024, м.Київ, вул.Євгена Чикаленка, 42/4, код ЄДРПОУ: 14361575 АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», рахунок ІВАN НОМЕР_2 в АТ«КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») витрати по сплаті судового збору в розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн. 00 коп. 
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 23.07.2026 р.

Суддя О.М.Зінченко